Справа№534/3204/25
Провадження №1-кп/534/321/25

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 січня 2026 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025170520000652 від 01.11.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горішні Плавні (Комсомольськ) Полтавської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працевлаштованого, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не маючого інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Постановою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 травня 2025 року у справі № 534/1028/25, яка набрала законної сили 10 червня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Усупереч цьому 31.05.2025 близько 12 години 53 хвилин ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність зазначеної постанови суду, керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Набережна в місті Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, де був зупинений працівниками відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху, таким чином, продовжив керувати транспортним засобом, а отже не виконав постанови суду та своїм діянням підривав авторитет органів правосуддя.
Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Згідно ст. 317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Відповідно до ст. 317-1 КУпАП України, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Однак, не дивлячись на наведені вимоги положень Конституції України та зазначених вище нормативно-правових актів, громадянин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя за наступних обставин.
Так, 31.05.2025 близько 12 години 53 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність постанови суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами, з метою невиконання зазначеної постанови суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Набережна в місті Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, де був зупинений працівниками відділу поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 не виконав постанову Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 28 травня 2025 року.
Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України - умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що був позбавлений права керування транспортними засобами. Незважаючи на це, керував транспортним засобом у місці та час, зазначені в обвинувальному акті. В скоєному щиро кається та запевнив, що в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, за згодою учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та матеріалів з приводу речових доказів, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При встановлених обставинах, оцінюючи показання обвинуваченого, докази, надані прокурором, виходячи зі встановленого порядку їх дослідження, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в судовому засіданні доведена повністю.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, суд кваліфікує за ч.1 ст. 382 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5696 від 04.12.2025 ОСОБА_4 має захворювання цукровий діабет І типу, середнього ступеня тяжкості.
На обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
За місцем проживання згідно інформаційної довідки директора КЖРЕП №1 ОСОБА_4 конфліктів з сусідами не має, громадський порядок не порушує. В силу ст. 89 КК України ОСОБА_4 є не судимим.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого. Суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, офіційного доходу не отримує, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має діагноз цукровий діабет І типу, за місцем проживання скарг на обвинуваченого не надходило, конфлікти із сусідами відсутні. Також суд бере до уваги наявність двох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема повне визнання вини, засудження своєї поведінки, а також процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження.
Суд звертає увагу, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до тієї особи, яку визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. 
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд зважає на те, що дане кримінальне правопорушення віднесено законодавцем до нетяжких злочинів, санкція передбачає альтернативні види покарання, у тому числі найменш суворий вид покарання штраф. Як згадувалось вище, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене. 
Призначення покарання у виді штрафу, на думку суду, з урахуванням відсутності офіційного джерела доходів у обвинуваченого, є неможливим. 
Крім того, з метою індивідуалізації покарання потрібно враховувати мету покарання, тяжкість правопорушення, особу злочинця. На переконання суду, досягнення мети покарання ОСОБА_5 можливе без його реального відбування, але з випробуванням. Обвинувачений дійсно розкаявся, враховуючи ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_4 , суд вважає, що систематичне виконання покладених судом на обвинуваченого обов`язків протягом тривалого строку буде мати як превентивну дію так і виправну, а загроза відбування призначеного судом покарання буде відігравати роль тих обмежень морального характеру, які особа зазнає, відбуваючи покарання. За таких обставин буде досягнуто балансу між суспільними інтересами та правами обвинуваченої особи.
Отже, виходячи зі встановлених обставин, ставлення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, враховуючи його вік та стан здоров`я, усвідомлення своєї вини, суд приходить до переконання про можливість його виправлення без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.
Долю речового доказу вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Підстав для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили суд не вбачає
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один (один) рік, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речовий доказ оптичний DVD-диск марки Axent - залишити в матеріалах кримінального провадження
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченому у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя         ОСОБА_1