12.01.2026      Справа № 490/2759/25
2/469/157/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2026 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді Гапоненко Н.О., 
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
Позивач 25 квітня 2025 року звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом, у якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 41785,00 грн., яка виникла у відповідача за кредитним договором № 22797-05/2024 від 14 травня 2024 року, укладеним ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю “Аванс Кредит”, та заборгованість у сумі 9449,00 грн., яка виникла у відповідача за кредитним договором № 6853400001 від 23 листопада 2018 року, укладеним ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю “Інвест Фінанс”, усього на суму 51234,00 грн., а також понесені судові витрати.
Позивач зазначав, що 14 травня 2024 року ТОВ “Аванс Кредит” та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №22797-05/2024, підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний телефон відповідача, зазначений у кредитному договорі; за умовами договору кошти кредиту надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. 
19 вересня 2024 року між ТОВ “Аванс Кредит” та ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (далі - ТОВ “ФК “ЄАПБ”) укладено договір факторингу № 19092024, відповідно до умов якого ТОВ “Аванс Кредит” передає (відступає) ТОВ “ФК “ЄАПБ” за плату належні йому права вимоги, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” приймає належні ТОВ “Аванс Кредит” права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до реєстру боржників від 19 вересня 2024 року до договору факторингу № 19092024 від 19 вересня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 41785,00 грн., з яких: 13700,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 24660,00 грн. – сума заборгованості за процентами, 3425,00 грн. – сума заборгованості за штрафними санкціями.
23 листопада 2018 року ТОВ “Інвест Фінанс” та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №6853400001, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний телефон відповідача, зазначений в кредитному договорі; за умовами кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. 
11 травня 2021 року між ТОВ “Інвест Фінанс” та ТОВ “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” укладено договір факторингу № 11052021, відповідно до умов якого ТОВ “Інвест Фінанс” передає (відступає) ТОВ “ФК “ЄАПБ” за плату належні йому права вимоги, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” приймає належні ТОВ “Інвест Фінанс” права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно реєстру до боржників від 11 травня 2021 року до договору факторингу № 11052021 від 11 травня 2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 9449,00 грн., з яких: 3000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 6449,00 грн. – сума заборгованості за процентами.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 квітня 2024 року справа передана за підсудністю до Березанського районного суду Миколаївської області.
13 травня 2025 року вказаний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у тексті позовної заяви зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповіді на відзив до суду не надав.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Захар`єва Я.В. у судове засідання не з`явились, представник відповідача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, відзив та заперечення на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність. Зазначала, що позивач не надав належних та допустимих доказів видачі кредитних коштів за договором № 6853400001 від 23 листопада 2018 року, оскільки розрахунок заборгованості складний позивачем в односторонньому порядку, не є первинним документом та не підтверджує ні факт користування відповідачем кредитним лімітом, ні факт наявності заборгованості; позивач не надав виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок заборгованості; копія листа ТОВ ‘Універсальні платіжні рішення” не містить номера рахунку, на який перераховано кошти, та відомостей про їх отримувача. Крім того, позивач нарахував відсотки за кредитним договором № 6853400001 від 23 листопада 2018 року поза межами встановленого договором строку надання кредиту; сума нарахованих відсотків за кредитним договором № 22797-05/2024 від 14 травня 2024 року не спірозмірна сумі кредиту, що протирічить ст.18 Закону України “Про захист прав споживачів” та ст.ст.509, 627 ЦК України. Посилаючись на п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначала, що позивач неправомірно нарахував штрафні санкції за кредитним договором від 14 травня 2024 року. Просила застосувати наслідки спливу позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності по кредитному договору від 23 листопада 2018 року сплинув 23 листопада 2021 року, а строк позовної давності щодо нарахування штрафу та пені сплинув 01 грудня 2019 року. Також зазначала, що позивач не надав докази оплати за договорами факторингу, тому відсутні докази відступлення права вимоги. 
Зважаючи, що сторони виклали свою позицію у направлених до суду заявах по суті справи, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, але не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні або надати заяви про його відкладення, що не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України вирішив справу без присутності учасників справи.
З матеріалів справи встановлено, що 14 травня 2024 року ТОВ “Аванс Кредит” та ОСОБА_1  уклали договір про надання фінансового кредиту №22797-05/2024, підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W0292, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.7-10).
За умовами цього договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 13700,00 грн. строком на 120 днів, дата погашення кредиту 10.09.2024 року зі сплатою денної процентної ставки у розмірі 1,5%; відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.6 цього договору передбачено, що кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-75хх-хххх-9287, протягом одного дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
Факт укладення кредитного договору та його умови відповідач не заперечує.
На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів позивач надав повідомлення ТОВ “УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ”, згідно з яким 14 травня 2024 року відповідно до укладеного між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та адресатом листа AVANSKREDITLLC було успішно прийнято платежі на користь AVANSKREDITLLC на суму 13700,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPAY.UA – 396163012, призначення платежу: зарахування 13700,00 грн. на карту НОМЕР_1 (а.с.13).
19 вересня 2024 року ТОВ “Аванс Кредит” та ТОВ “ФК “ЄАПБ”  уклали Договір факторингу № 19092024, у відповідності до умов якого ТОВ “Аванс Кредит” передає (відступає) ТОВ “ФК “ЄАПБ”  за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ “Аванс Кредит” права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.14-16).
З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19 вересня 2024 року вбачається, що ТОВ “ФК “ЄАПБ” отримав від ТОВ «Аванс Кредит» право вимоги боргу до ОСОБА_1 за кредитним договором № 22797-05/2024 на загальну суму заборгованості 41785 грн., у тому числі сума заборгованості за основним боргом 13700 грн., сума заборгованості за процентами 24660 грн., сума заборгованості за штрафними санкціями 3425 грн. (а.с.18).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Аванс Кредит», заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 вересня 2019 року становить 41785 грн., у тому числі сума заборгованості за кредитом 13700 грн., сума заборгованості за відсотками 28085 грн., сума заборгованості за штрафами складає 3425 грн. (а.с.19).

23 листопада 2018 року ТОВ “ФК “Інвест Фінанс” та відповідач ОСОБА_1 уклали договір № 6853400001 про надання споживчого кредиту, підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 (а.с.23-28).
Відповідно до п.1.1 договору ТОВ зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором; пунктом 1.2. передбачено, що сума на який надається кредит 3000,00 грн.; згідно п. 1.3. договору строк надання кредиту 30 календарних днів, дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є додатком №1 до цього договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим договором; п. 1.4. передбачено нарахування процентів за користування кредитом; пунктами 1.6. та 1.7. договору також передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 474,5% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 4170,00 грн.
Факт укладення цього кредитного договору та його умови відповідач не заперечує.
11 травня 2021 року між ТОВ “ФК “Інвест Фінанс” та ТОВ “ФК “ЄАПБ” уклали договір факторингу №11052021, відповідно до якого до ТОВ “ФК “ЄАПБ” перейшло право грошової вимоги до боржників (а.с.33-35), зокрема за договором про надання споживчого кредиту № 6853400001 від 23.11.2018 року, що вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 року (а.с.37).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.
Частиною 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено. що продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Водночас, відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною першою статті 1077 та ст.1078 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Отже, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

На підставі ч1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.ч. 1, 5-6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд, діючи відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, роз`яснив сторонам обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.
Про недоведеність обставин щодо надання кредиту відповідачеві за обома кредитними договорами відповідач зазначала у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, які отримані позивачем у особистому електронному кабінеті в системі «Електронний суд» (а.с.81, 90).
Проте позивач не надав суду належні та допустимі докази виконання первісним кредитором своїх зобов"язань за кредитним договором, яким кореспондується право кредитора вимагати у боржника повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними.
Так, суду взагалі не надані докази підтвердження отримання кредиту відповідачем у ТОВ “ФК “Інвест Фінанс” за договором № 6853400001 від 23 листопада 2019 року, а надана на підтвердження отримання кредиту відповідачем у ТОВ “Аванс Кредит” за кредитним договором № 22797-05/2024 від 14 травня 2024 року довідка ТОВ “Універсальні платіжні рішення” про зарахування 13700,00 грн. не містить повний номер карткового рахунку та реквізитів отримувача, що перешкоджає ідентифікації отримувача кредитних коштів, призначення платежу; крім того, зазначена довідка не дозволяє чітко встановити відомості про кредитора, оскільки відсутні будь-які підтвердження того, що назва платника «AVANSKREDITLLC» ідентифікує саме ТОВ «Аванс Кредит», а не іншу особу зі схожою назвою.
Крім того, суд зазначає, що стаття 14 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" № 2664-III від 12 липня 2001 року (у редакції, що діяла на час укладення кредитного договору № 6853400001) зобов"язувала фінансову установу вести  облік своїх операцій та надавати звітність відповідно до вимог законів та нормативно-правових актів органів, які здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. 
Ведення бухгалтерського обліку господарських операцій передбачене і Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Разом з тим, первинні бухгалтерські документи з обліку виданого відповідачеві кредиту та руху відповідних показників кредиторської заборгованості суду не надано.
Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатку до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості.
Такі документи суду не надані, а тому суд не може перевірити достовірність наданих позивачем розрахунків заборгованості.
Отже, надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не є доказом надання кредиту та розміру боргу, оскільки позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не доведені ці обставини належними, допустимими, достатніми і достовірними письмовими доказами (ст.ст. 76-80 ЦПК України), яким односторонній розрахунок суми заборгованості не є.
За таких обставин у задоволенні позовних вимог ТОВ “ФК “ЄАПБ” до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами слід відмовити у зв`язку із недоведеністю заявлених позовних вимог.
Оскільки у позові відмовлено через недоведеність фактів надання кредиту, посилання відповідача на неправомірність та неспіврозмірність процентів, неправильність нарахування штрафних санкцій суд не бере до уваги, враховуючи, що встановлені при розгляді справи обставини не підтверджують виконання кредитних договорів первісними кредиторами та, відповідно, виникнення у них права нарахування процентів та штрафних санкцій.
З цих же підстав суд не враховує посилання відповідача на відсутність доказів переходу права вимоги до позивача, оскільки таке право вимоги було відсутнє у первісних кредиторів.
Так як у позові відмовлено за недоведеністю, суд не розглядає посилання відповідача на сплив позовної давності. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :  
У задоволенні позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя