Єдиний унікальний номер справи № 758/14507/24
Провадження №22-ц/824/12091/2025

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Журби С.О., 
суддів Борисової О.В., Голуб С.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Подільський районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 24.07.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03640-07/2023.
Позикодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору.
Свої зобов`язання за договором ОСОБА_1 не виконувала, внаслідок чого станом на 13.11.2024 у неї виникла заборгованість за договором у загальному розмірі 28 625 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн. та заборгованістю за відсотками у розмірі 23 625 грн.
29.01.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 29012024-1, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 03640-07/2023 від 25.07.2023 у загальному розмірі 28 625 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн. та заборгованістю за відсотками у розмірі 23 625 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 28 625 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн. та заборгованістю за відсотками у розмірі 23 625 грн. та судовий збір.
Рішенням Подільський районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнута заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 03640-07/2023 від 24.07.2023 у розмірі 5 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 422,40 грн.; в задоволенні решти вимог - відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вказане судове рішення є необґрунтованим та незаконним, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати оскаржуване рішення та ухвали нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити.
Згідно відзиву відповідача на апеляційну скаргу, він вважає доводи апелянта безпідставними, рішення суду - належним та обґрунтованим. 
Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне:
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив факт укладення між позикодавцем та позичальником кредитного договору № 03640-07/2023 від 24.07.2023 на зазначених у позові умовах та отримання ОСОБА_1 за таким договором кредитних коштів у розмірі 5 000 грн.
Позивач в цій частині рішення суду не оскаржував. 
Не оскаржував рішення суду й відповідач, тим самим фактично погодившись з висновками суду щодо укладення договору, його умов та фактом отримання за ним кредитних коштів. 
У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Хоча чинним процесуальним законом і передбачена можливість апеляційного для виходу за межі апеляційної скарги, в той же час такі випадки чітко регламентовані, їх наявність в даній справі суд не вбачає. 
Зважаючи на зазначену вище позицію сторін та положення ст. 367 ЦПК України апеляційний суд здійснює перегляд справи лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Зокрема, апелянт оскаржує рішення в частині вирішення судом заявленої в позові вимоги про стягнення з відповідача нарахованих відсотками у розмірі 23 625 грн. Відмовляючи у задоволенні зазначених вимог, суд першої інстанції зазначив для цього єдину підставу - відсутність належного розрахунку заборгованості за відсотками та не вказано розміру облікової ставки, у зв`язку з чим він не може перевірити обґрунтованість заявленої до стягнення суми.
З такою позицією суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися не може. 
Разом з позовною заявою до суду було надано розрахунок заборгованості за кредитом (а.с. 27-28), з якого вбачається як база та період нарахування відсотків, так і нараховані поточні та прострочені відсотки наростаючим підсумком. При цьому зазначені обрахунки відповідають умовам кредитування, підписаним як позикодавцем, так і позичальником, належність яких жодною стороною по справі не оскаржувалася. 
Також при вирішенні справи колегія суддів не може прийняти позицію відповідача, висловлену ним у відзиві на апеляційну скаргу. 
Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа № 757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Так, відповідач зазначив щодо невідповідності договору вимогам закону. В той же час положеннями ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Оскільки чинне законодавство прямо не встановлює недійсності правочинів з наведеної відповідачем підстави, такий договір є оспорюваним, що означає, що визнання його недійним з підстав невідповідності вимогам закону можливе лише відповідним рішенням суду за результатами розгляду такої позовної вимоги. В той же час жодного доказу оскарження вищезгаданого кредитного договору до суду відповідач не надав. 
З огляду на те, що заявлені позивачам підстави та порядок нарахування відсотків за кредитом відповідають умовам договору, підписаним обома сторонами, і жодним чином не спростованим в судовому порядку, а також іншим матеріалам справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, відповідним чином підлягає зміні і розподіл судових витрат по справі. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає сплачений в межах справи за першу та другу інстанції судовий збір. 
Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 268, 367, 374 - 379, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити. 
Рішення Подільський районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року в частині вирішення вимог про стягнення відсотків за кредитним договором, а також в частині розподілу судових витрат по справі скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, ЄДРПОУ - 35234236) заборгованість за відсотками за кредитним договором № 03640-07/2023 від 24.07.2023 у розмірі 23 625 (двадцять три тисячі шістсот двадцять п`ять) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, ЄДРПОУ - 35234236) судовий зір по справі у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 коп. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.В. Борисова

С.А. Голуб