ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/25495/25	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року (суддя С. В. Прудник) у справі № 160/25495/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення №047050032903 від 29.07.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначені позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачці до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві “Дніпровський металургійний комбінат”, згідно відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 21.07.2025 року з дня подачі заяви про призначення позивачці пенсії до управління ПФУ, відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка має право на пенсію за віком за Списком №2 відповідно до п. “б” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, а отже спірне рішення пенсійного органу №047050032903 від 29.07.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення №047050032903 від 29.07.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначені позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачці до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві “Дніпровський металургійний комбінат”, згідно відповідним записам трудової книжки НОМЕР_1 від 09.07.1993 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 21.07.2025 року за Списком №2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що на час звернення до пенсійного органу позивачка досягла необхідного визначеного пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» віку, мала необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.
Вирішуючи питання про призначення пенсії позивачці пенсійний орган не застосував підхід, який був би найбільш сприятливим для позивачки, а саме: не врахував висновки, викладені Конституційним Судом України в рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.
Суд з`ясував, що у трудовій книжці позивачки та її персональних відомостях як застрахованої особи містяться відповідні записи про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, а отже пенсійний орган протиправно не зарахував періоди роботи в ПАТ «Дніпровський меткомбінат» до пільгового стажу позивачки.
Відтак, суд дійшов висновку, що рішення №047050032903 від 29.07.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначені позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, суд зауважив про наявність підстав зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачці до пільгового стажу роботи за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України періоди роботи з 05.07.1993 року по 02.09.2012 рік в Публічному акціонерному товаристві “Дніпровський металургійний комбінат”, згідно відповідним записам трудової книжки від 09.07.1993 року.
Також, суд дослідив, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області має вирішити питання щодо зарахування стажу та розгляду заяви щодо призначення пенсії, а не ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Відтак, суд вказав про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що у зв`язку із набранням чинності Закону №2148 питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, у тому числі по Списках №1 та №2, регулюються положеннями Закону №1058. Скаржник наполягає, що при вирішення питання щодо призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах ним правомірно застосовано приписи ст.114 Закону №1058. Скаржник вважає, що позивачці правомірно не зараховано до пільгового стажу період роботи з 05.07.1993 по 02.08.2021, оскільки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» перебуває в стані припинення. Зауважує, що спірне рішення є правомірним, адже позивачка не досягла встановленого Законом №1058 пенсійного віку у 55 років та не має необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачка 21.07.2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Розглянувши документи позивачки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 - №047050032903 від 29.07.2025 року.
29.07.2025 року, позивач отримала рішення про відмову у призначенні пенсії в відділі обслуговування громадян №9 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 047050032903 від 29.07.2025 року Головного управління ПФУ Тернопільської області.
В рішенні управління ПФУ Тернопільської області зазначило, що у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу роботи за Списком №2 , право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - відсутнє.
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу №047050032903 від 29.07.2025 року, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, з 23.01.2020 правила призначення пенсій за Списком №2 регламентуються одночасно пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону №2148-VIII.
Таким чином, відносно позивачки правила вказаних нормативних положень містять розбіжність у величині показника вікового цензу, що є однією з умов призначення пенсії жінкам за Списком №2, який складає 50 років за пунктом «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та 55 років за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону №2148-VIII.
Вирішуючи спір у цій справі, у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивачки Закону, а саме: положенням пункту «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, виходячи з такого.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Таким чином, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Стосовно зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу позивачки за Списком №2.
Так, за змістом спірного рішення №047050032903 пенсійний орган не зарахував до пільгового стажу роботи позивачки за Списком №2 період з 05.07.1993 по 02.08.2021, згідно архівної довідки №0-21/2-09/959 від 15.07.2025, виданої згідно даних ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», адже останнє перебуває в стані припинення.
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 визначені документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме:
довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;
документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).
Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Відповідно до вказаного Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Як правильно дослідив суд першої інстанції зі змісту матеріалів справи, позивачка на умовах повного робочого дня виконувала роботи, передбачені за Списком №2 в наступні періоди:
- з 05.07.1993 р. по 16.08.2010 р. - прийнята на роботу на «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Є. Дзержинського» машиністом крана металургійного виробництва 3 розряду в сортопрокатний цех та виконувала роботу, що передбачено розділом III підрозділом 3 КП: - Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на Інших роботах, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 р., всього з 05.07.1993р. по 16.08.2010 р. роботи за Списком № 2 - 17 років 01 місяць 11 днів;
- з 17.08.2010 р. по 02.09.2012 р. - переведена там же машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду сортопрокатного цеху та постійно виконувала роботу, що передбачено розділом III підрозділом 3 КП: - Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах, на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 р., всього з 17.08.2010р. по 02.09.2012 р. роботи за Списком № 2 - 02 роки 00 місяців 15 днів.
Вищевказане підтверджується відомостями, що містяться у трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 , копіях постанов «Про атестацію робочих місць за умовами праці» з додатком № 1 (вибірково) №813 від 20.10,1994, №1269 від 25.12.2001р., № 992 від 29.12.2006 р., листах Головного державного експерта області 34 умов праці №14/1-121 від 26.10.1999р., №14/1-261 від 27.12.2000р., №003/07-1-406 від 29.11.2011 р., архівній довідці № 0-21/2-09/959 від 15.07.2025 р., що видана архівним управлінням Кам`янської міської ради Дніпропетровської області.
Крім того, наявні в матеріалах справи індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про спеціальний стаж позивачки за період роботи з 1998 року по 02.09.2012 рік за кодом підстави для обліку спецстажу «ЗП3013Б1».
Відтак, колегія суддів зазначає, що періоди роботи позивачки з 05.07.1993 по 02.09.2012 підтверджено зокрема записами у її трудовій книжці та довідкою № 0-21/2-09/959 від 15.07.2025 р., довідкою форми ОК-5, її посада відносилась до Списку №2, а отже такі періоди необхідно зарахувати до пільгового стажу роботи позивачки за Списком №2. Зворотні доводи скаржника є безпідставними.
З цих підстав, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення №047050032903 від 29.07.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначені позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2025 року у справі № 160/25495/25 – без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 16.12.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров