Справа № 420/479/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач, ФОП ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Антіхович Володимир Володимирович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач, Відділ), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач 2, Укртрансбезпека), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ029838 від 24.12.2024, складену відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за наслідками проведеної працівниками Відділу перевірки дотримання позивачем вимог законодавства щодо максимально допустимої маси транспортного засобу під час руху дорогою місцевого значення, результати якої оформлені актом від 28.10.2024, виконуючим обов`язки начальника Відділу винесено постанову №ПШ029838 від 24.12.2024, якою до позивача на підставі абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 51 000,00 грн за порушення вимог статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 22.5 Правил дорожнього руху – при перевезенні вантажу згідно з товарно-транспортною накладною №0028046 від 28.10.2024 повна маса транспортного засобу становить 40,620 тон, що на 69,25 % перевищує дозволену для доріг місцевого значення повну масу – 24 тони.
Позивач вважає висновки перевірки помилковими, а постанову – протиправною, посилаючись на те, що відповідачем фактично не здійснено документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, оскільки фактична маса транспортного засобу визначена виключно виходячи із указаної в товарно-транспортній накладній інформації, проте товарно-транспортна накладна не є документом, який підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.
Ухвалою від 13.01.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем 2 подано відзив, в якому Укртрансбезпека просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що чинним законодавством, у тому числі й затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 «Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», не визначено того, на підставі яких саме документів визначається власна маса транспортного засобу, а тому належним та допустимим доказом факту порушення габаритно-вагових норм у випадку проведення документального габаритно-вагового контролю є саме товарно-транспортна накладна чи інший визначений законом документ на вантаж та реєстраційні документи на транспортний засіб із вказівкою щодо його повної маси.
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
Як встановлено судом, 28.10.2024 об 11:00 год державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - Відділ Укртрансбезпеки у Полтавській області) на а/д 01713176 Вили-Ворониці, 2 км + 100 м, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 25.10.2024 № 008280 у Полтавській області проведена перевірка транспортного засобу марки DAF, державний номер НОМЕР_1 та напівпричіпу марки BENALU, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №048445 від 28.10.2024 та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.10.2024 №004385.
Перевіркою встановлено, що водій здійснював перевезення вантажу згідно з товарно-транспортною накладною № 0028046 від 28.10.2024, відповідно до якої повна маса транспортного засобу з вантажем становила 40,620 тон, при тому що для доріг місцевого значення повна маса транспортного засобу не повинна перевищувати 24 тон, а тому повна маса транспортного засобу, яким керував позивач, на 69,25 % перевищує дозволену, що є порушенням вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Перевізником у товарно-транспортній накладній № 0028046 від 28.10.2024 вказано ТОВ «Укрінформтрейд», код ЄДРПОУ 14300875.
В Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №048445 від 28.10.2024 водій надав пояснення такого змісту (мовою оригіналу): «Рухався на завод знаков забороняючих не було їхав на вигрузку завод».
Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт було призначено на 26.11.2024 у Відділі державного нагляду (контролю) у Рівненській області, про що зазначеному в якості перевізника ТОВ «Укрінформтрейд» надіслано відповідне повідомлення.
ТОВ «Укрінформтрейд» листом №17-06 від 19.11.2024 повідомило Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області про необхідність розгляду справи за місцем реєстрації перевізника - ФОП ОСОБА_1 , оскільки у товарно-транспортній накладній № 0028046 від 28.10.2024 допущена помилка стосовно перевізника, яким фактично був саме ФОП ОСОБА_1 згідно із договором-заявкою на перевезення вантажу автотранспортом від 28.10.2024 №2810.
У подальшому розгляд справи призначено у Відділі державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на 10:00 год 24.12.2024, про що позивачу надіслано повідомлення №110846/41/24-24 від 11.12.2024, яке отримано ним особисто 13.12.2024 відповідно до рекомендованого повідомлення №7302740558376.
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ029838 від 24.12.2024, якою з ФОП ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф у сумі 51 000,00 грн за порушення вимог статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пункту 22.5 Правил дорожнього руху, яке вчинено 28.10.2024 об 11 год. 00 хв. на автомобільній дорозі 01713176 Вили Воронижці, 2 км + 100 м та полягало у перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Не погоджуючись з цією постановою ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду.
При вирішенні цього спору суд виходить з такого.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі – Закон №2344-III), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (стаття 3 Закону №2344-III).
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
За змістом частини 7 статті 6 Закону №2344-III Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює:
державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті;
габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту;
стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до частин 14, 17 статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частинами 19, 21 статті 6 Закону №2344-III під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:
використовувати спеціалізовані автомобілі;
використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;
супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;
здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;
використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;
використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;
у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;
здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 33 Закону №2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Згідно із статтею 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати безпеку дорожнього руху.
Відповідно до статті 47 Закону №2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування. До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги. Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Приписами статті 48 Закону №2344-III установлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (частина 4 статті 48 Закону №2344-III).
За змістом статті 49 Закону №2344-III, водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів має, зокрема, право відмовлятися від прийняття для перевезення вантажу, який не відповідає встановленим вимогам або вимогам щодо пломбування вантажу, якщо відтиск пломби нечіткий або пломбу пошкоджено, а також зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Приписами статті 51-1 Закону №2344-III передбачено, що вантажовідправник зобов`язаний вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію; відшкодовувати витрати та збитки, заподіяні внаслідок порушення ним законодавства з питань перевезення вантажів.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт установлена статтею 60 Закону №2344-III, абзацом 17 частини 1 якої визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із частинами 5 – 8 статті 60 Закону №2344-III розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів є виконавчим документом.
Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до загального фонду Державного бюджету України, крім 50 відсотків адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - сімнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, що зараховуються до державного дорожнього фонду, створеного у складі спеціального фонду Державного бюджету України.
Плата за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зараховується до державного дорожнього фонду.
Порядок розгляду справи про порушення стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.
Крім того, відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно із статтею33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV (далі - Закон № 2862-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси вантажного автомобіля – 24 тонн для автомобільних доріг місцевого значення.
Згідно із пунктом 1.10 цих Правил, фактична маса – це маса спорядженого транспортного засобу, яка визначена його технічною характеристикою, з водієм та вантажем.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху також передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів), пунктами 3 та 4 яких встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено «Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» (далі – Порядок №879).
Пунктом 2 Порядку №879 установлено, що терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:
вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу;
документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;
точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Згідно із пунктами 3, 5, 16 18 та 20 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
З аналізу наведених норм права висновується, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
За спеціальними правилами (з отриманням дозволу та внесення плати за проїзд) здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли їх параметри перевищують, зокрема, для вантажних автомобілів фактичну масу - 24 тони для автомобільних доріг місцевого значення.
Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктом «б» пункту22.5 Правил дорожнього руху, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.
При цьому допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків
Обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.
За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Законом № 2344-ІІІ, Порядком №879 та Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів визначено, що у разі перевищення вагових параметрів транспортного засобу із урахуванням результатів їх зважування більше ніж на 2 відсотки, то такі транспортні засоби вважаються великоваговими та повинні здійснювати рух автомобільними дорогами на підставі дозволів.
Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль, який включає в себе документальний та/або точний контроль.
За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.
При цьому документальний габаритно-ваговий контроль – це визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а от точний габаритно-ваговий контроль - це визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, якими є фактична маса та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання.
У спірному випадку підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до оскаржуваної постанови №ПШ029838 від 24.12.2024 слугувало перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, оскільки згідно з відомостями товарно-транспортної накладної №0028046 від 28.10.2024 повна маса транспортного засобу з вантажем становила 40,620 тонн, у той час як згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху максимальне значення фактичної маси для автомобільних доріг місцевого значення становить 24 тонни.
Повна маса транспортного засобу встановлена за результатами документального габаритно-вагового контролю на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та відомостей вже згаданої товарно-транспортної накладної, відповідно до якої загальна вага транспортних засобів – 14600 кг, а загальна вага з вантажем – 40620 кг, про що складено відповідні Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №048445 від 28.10.2024 та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 28.10.2024 №004385.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , спеціалізований вантажний автомобіль – сідловий тягач DAF XF 105.460, державний номер НОМЕР_1 , має масу без навантаження 7967 кг, повну масу – 20500 кг.
Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 видно, що транспортний засіб – спеціалізований напівпричіп-самоскид BENALU С34, державний номер НОМЕР_2 , має масу без навантаження 6440 кг, а його повна маса – 35000 кг.
Позивач умотивовує протиправність оскарженої постанови виключно тим, що відповідач при здійсненні документального габаритно-вагового контролю та визначенні загальної маси транспортного засобу не здійснив фактично математичного розрахунку шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, а використана ним товарно-транспортна накладна не є тим документом, який підтверджує відповідні вагові параметри.
Водночас приписами статей 48, 51-1 Закону №2344-III визначено, що документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.
Також цими нормами визначений обов`язок вантажовідправника зазначити у товарно-транспортній накладній такі обов`язкові реквізити, як транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; відомості про масу або габарити вантажу. 
У зв`язку з наведеним суд вважає, що зазначені в товарно-транспортній накладній №0028046 від 28.10.2024 відомості щодо маси вантажу брутто та повної маси транспортного засобу з вантажем, а також відомості про параметри транспортного засобу (вага автомобіля з напівпричепом без вантажу), які зазначені в свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів, є правомірним джерелом інформації для визначення загальної маси транспортного засобу, а тому є належним доказом встановлення перевищення норм вагових параметрів за наслідками проведеного працівниками Укртрансбезпеки документального габаритно-вагового контролю. При цьому відомості свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та товарно-транспортної накладної в частині вагових параметрів транспортних засобів не містять суперечностей.
Зазначена у товарно-транспортній накладній №0028046 від 28.10.2024 інформація про загальну вагу транспортного засобу разом із вантажем – 40,62 тони при нормативно дозволеній вазі 24,00 тонн – достатнім чином свідчить про перевищення вагових параметрів, що дає підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.
Водночас, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України № 3353-ХІІ, статті 33 Закону № 2862-IV визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком № 879, яким керувався відповідач, то суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу.
Проаналізовані вище правові норми дають підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу, як і непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.
При цьому слід зазначити, що Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Згідно частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідач достатнім чином довів правомірність оскарженої постанови.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:

Відмовити у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний