Справа №463/606/26
Провадження №2-а/463/17/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м.Львів 
Личаківський районний суд м.Львова у складі: 

головуючого судді Яворського С.Й.
за участю секретаря судового засідання Станько Р.О.
представника позивача Арендач М.В.
перекладача Воробця Н.Р.
відповідача  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

в с т а н о в и в :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить суд ухвалити рішення про затримання громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач діючи у складі групи осіб, вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку 548 прикордонного знаку, на відстані 6000 метрів від лінії державного кордону, на території Яворівської ОТГ Яворівського району Львівської області, внаслідок чого о 01 год. 10 хв. 21.01.2026 року був затриманий прикордонним нарядом «Група реагування» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
21.01.2026 року про затримання громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) проінформовано Посольство Турецької Республіки в Україні та ДКС Міністерства закордонних справ України.
23.01.2026 року Яворівським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,0 гривень в дохід держави та 665,60 гривень судового збору.
В ході з`ясування обставин правопорушення було встановлено, що громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 на територію України в`їхав встановленим порядком 02.06.2025 року через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Маяки-Удобне». Перебуваючи на території України втратив паспорт громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон. 09.10.2025 року ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області прийнято рішення щодо його примусового повернення до країни походження або третьої країни. В рішенні зазначено, що останнього зобов`язано залишити територію України не пізніше 24.10.2025 року. Приймаючи до уваги викладене, відповідач є нелегальним мігрантом, оскільки після закінчення визначеного терміну перебування втратив підстави для подальшого перебування та ухилявся від виїзду з України. Відповідач своїми діями порушив законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і на виконання вимог ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підлягає примусовому поверненню до країни походження або третьої країни. 23.01.2026 року в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі території України, яке останній самостійно виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю документа, який надає право на перетинання державного кордону та достатніх коштів необхідних для виконання даного рішення. 
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених вище мотивів.
Відповідач в судовому засіданні позов визнав та вказав, що на територію України в`їхав встановленим порядком, підтвердив, що оригіналів документів, що посвідчують його особу немає, оскільки вони втрачені, а кошти необхідні йому задля повернення додому у нього відсутні.
Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Згідно із положеннями частини 1 статті 289 КАСУ, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України ; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.
Як вбачається із копії постанови Яворівського районного суду Львівської області від 23.01.2026 року громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб, у напрямку 548 прикордонного знаку, на відстані близько 6000 метрів від лінії державного кордону України на околицях населеного пункту Брожки, що знаходиться на території Яворівської ОТГ Яворівського району Львівської області, внаслідок чого був затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП. Внаслідок чого постановою Яворівського районного суду Львівської області від 23.01.2026 року останнього було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-11 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,0 гривень в дохід держави та 665,60 гривень судового збору.
З матеріалів позовної заяви вбачається, 23.01.2026 року в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі території України, яке останній самостійно виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю документа, який надає право на перетинання державного кордону та достатніх коштів необхідних для виконання даного рішення. 
Судом встановлено, що, громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_4 на територію України в`їхав встановленим порядком 02.06.2025 року через пункт пропуску для автомобільного сполучення «Маяки-Удобне». Під час перебування на території України втратив паспорт громадянина громадянина Турецької Республіки для виїзду за кордон, документів, які надають право на перебування на території України та надають право на перетинання державного кордону не має, та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; він затриманий при спробі мігрувати в країни Європейського Союзу та Україна для нього виявилась транзитною країною для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи. Обставин, передбачених ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в ході судового розгляду не встановлено. 
Згідно із ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Відповідно до п. 26 роз`яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України № 1 від 25.06.2009 року «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», виходячи з положень частини четвертої ст. 30 Закону України “Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства” та приписів ст. 289 КАС України, позовна заява з вимогою про затримання іноземця чи особи без громадянства може бути подана до суду лише з метою забезпечення видворення, тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.
В ході судового розгляду встановлено, що існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки в останнього відсутні кошти та документи для легального виїзду з України, що відповідач підтвердив у судовому засіданні. Крім цього, намір незаконного перетину ним державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» і відповідно до вимог ч.3 ст.29 цього ж Закону підлягає примусовому видворенню. 
Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, суд – 

у х в а л и в :
позов задовольнити.
Затримати громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 01 год. 10 хв. 21.01.2026 року по 01 год. 10 хв. 20.07.2026 року
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 288, 289, КАС України.
На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 .
Відповідач: громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце перебування: ПТТ НОМЕР_2 прикордонного загону, АДРЕСА_2 .

Суддя С.Й. Яворський