ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7271/25  Номер провадження 33/814/156/26	Головуючий у 1-й інстанції Лизенко А. В.  Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Ванжули Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 29 липня 2025 року,

ПОСТАНОВИВ:

Цією постановою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності 08 травня 2025 року згідно з постановою серії ЕНА № 4685857 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 08 травня 2025 року, приблизно о 23:45 год. в м. Полтаві по вул. Великотирнівській, 14 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить постанову відносно нього скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Звільнити його від сплати штрафу та судового збору.
На обґрунтування апеляційних вимог посилається на порушення права на захист, оскільки він неодноразово заявляв через свого захисника клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні (надано медичну документацію від 23.06.2025, а також раніше - від 29.05.2025), але суд відхиляв ці клопотання, захисник також був відсутній у судовому засіданні з об`єктивних причин.
Вказує, що сам факт відмови, навіть підтверджений відеозаписом, не є достатньою підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якщо: не дотримано порядку направлення на огляд (Постанова КМУ №1103, Інструкція №1452/735, ст. 266-1 КУпАП); відмова не зафіксована у присутності двох свідків, якщо відсутній відеозапис певного етапу; відсутній доказ, що особа була повідомлена про наслідки відмови.
Зазначає, що відповідно до ст. 266-1 КУпАП, він, як військовослужбовець, підлягав огляду за спеціальною процедурою, у зв`язку з чим порушення порядку направлення на огляд, є підставою для визнання доказів недопустимими.
В той же час вказує, що якщо навіть відмова мала місце, суд не перевірив, чи була вона добровільною, усвідомленою і без будь-якого тиску, не з`ясував, чи мав він змогу реально скористатися правом на консультацію із захисником перед наданням такої відмови, що може кваліфікуватися як порушення процесуального захисту.
Зазначає, що враховуючи, що він є діючим військовослужбовцем та учасником бойових дій, місцевим судом не встановлено, чи вплинула фізіологічна, психологічна або стресова реакція військовослужбовця (особливо після участі в бойових діях) на його сприйняття процедури та правових наслідків «відмови», суд не дослідив стан його здоров`я, хоча захист надав документи про лікування.
Крім того вказує, що його захисник не був присутній у судовому засіданні, в якому досліджувались відеозаписи, а отже, не мав можливості поставити запитання, надати зауваження чи вимагати їх вилучення у разі невідповідності.
Також зазначає, що направлення на медичний огляд не містить відмітки про відмову від огляду, Акт огляду в закладі охорони здоров`я відсутній, тобто огляд не було проведено та в акті відсутні підписи свідків або лікаря, як того вимагає Інструкція №1452/735 та не залучено жодного свідка у підтвердження відмови, що є грубим порушенням п. 8 Порядку №1103.
Крім того просить взяти до уваги, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 , є учасником бойових дій, виконує обов`язок щодо захисту України від російської агресії, з метою недопущення негативних наслідків для боєздатності його роти та оперативного виконання завдань, покладених на неї, вважає, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу без позбавлення його права керування транспортними засобами цілком відповідатиме індивідуалізації покарання та завданням КУпАП.
Вважає, що оскільки він є учасником бойових дій, він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Заслухавши виступ захисника ОСОБА_1 - адвоката Ванжули Я.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 09.05.2026 серії ЕПР1 № 324464, направлення до КП ПО Центр-терапії залежностей Полтавської обласної ради на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.05.2025, згідно із яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; постанови про накладення адміністративного стягнення від 08.05.2025 серії ЕНА № 4685857 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відеозапису події.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA SUPERB, реєстраційний номер НОМЕР_2 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин, йому було повідомлено про підстави зупинки, а саме порушення правил ПДР.
Після зупинки транспортного засобу, під час спілкування з ОСОБА_1 , у працівників поліції виникли підозри про перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про ознаки якого було повідомлено водія, в подальшому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я, роз`яснено наслідки відмови.
Слід звернути увагу, що встановлення ознак сп`яніння, що є підставою для направлення особи для проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до чинного законодавства відноситься до компетенції поліцейського, а не суду.
Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом відеозапису, ОСОБА_1 кілька разів намагався пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу – газоаналізатору, однак переривав видихання повітря через мундштук спеціального приладу, що унеможливлювало аналіз видихуваного повітря, тобто ОСОБА_1 , не виконав усі необхідні дії, що працівниками поліції правомірно визнано ухиленням від проходження огляду.
Об`єктивних даних про неможливість ОСОБА_1 виконати усі необхідні дії, а саме видихнути повітря у трубку газоаналізатора протягом певного часу, апеляційним судом не встановлено.
ОСОБА_1 поліцейським повідомляв, що він не може пройти огляд, оскільки хворіє на бронхіальну астму, однак ані поліцейським, ані суду належних доказів цього не надав. До закладу охорони здоров`я водій їхати відмовився, що зафіксовано на відеозаписі.
Поліцейськими також було роз`яснено ОСОБА_2 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Обставин, які б свідчили, що відмова ОСОБА_2 не була добровільною, із застосуванням будь-якого тиску, а також що він не мав змогу реально скористатися правом на консультацію із захисником перед наданням такої відмови, відеозапис не містить.
На підставі наведеного вважаю, що наданий суду відеозапис в повному обсязі відображає обставини вчиненого правопорушення.
Істотних порушень правил проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку оформлення відмови від його проходження, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
Те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то наведена обставина не впливає на встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, окрім іншого, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Суб`єктом проступку є водій транспортного засобу.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 керував цивільним транспортним засобом.
Із дослідженого відеозапису також вбачається, що на місці події ОСОБА_1 перебував у цивільному одязі і при цьому, будь-яких доказів з приводу того, що перебуває при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із проходженням військової служби, не надав.
З огляду на викладене, підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до ст. 266-1 КУпАП були відсутні.
З приводу неправомірності стягнення із ОСОБА_1 судового збору, яке на думку апелянта має місце, необхідно зазначити наступне.
Вимогами ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», регламентовано, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В той же час, відповідно до п.п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Проте, з матеріалів справи та зі змісту поданої апеляційної скарги не вбачається правових підстав, що зумовлюють надання вказаної пільги особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме на підставі п. п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Адже з огляду на суб`єктивну сторону передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, провадження в даній справі не є таким, що пов`язане або може бути пов`язаним з порушенням прав ОСОБА_1 , а також з виконанням останнім військового обов`язку чи службових обов`язків.
Не підлягає і зменшенню й накладене судом стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з врахуванням відомостей про особу ОСОБА_1 , оскільки стягнення, визначене у санкції даного правопорушення, є безальтернативним.
Враховуючи наведене, вважаю доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 29 липня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду        Н.М. Харлан