номер провадження справи 22/192/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 Справа № 908/2993/25
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/2993/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" (пров. Чорновола, буд. 3, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131) 
до відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 )
про стягнення 159 123,50 грн.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача 
25.09.2025 до Господарського суду Запорізької області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява (вих. № б/н від 24.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" до відповідача: фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 159123,50 грн. основного боргу. 
Позов обґрунтовано несплатою у повному обсязі відповідачем товару, отриманого за договором поставки № 55/18/27Н від 17.04.2018.
07.10.2025 через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків. Обґрунтовуючи звернення з позовом до господарського суду позивач зазначив, що правовідносини між сторонами виникли з господарського договору, згідно якого передається товар саме виробничо-технічного призначення. Сторони погодили вирішення спорів у судах господарської юрисдикції, а також кількість та систематичність поставленої продукції, яка очевидно не може бути використана тільки для задоволення власних потреб (власного споживання), а саме: 152 тони 300 кг комбікорму.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача 
Відзив на позов не надійшов. 
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2993/25 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою суду від 30.09.2025 позовну заяву було залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі. 
07.10.2025 у встановлений судом строк від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.10.2025 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2993/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Відповідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, наданої на запит суду, адресою реєстрації місця проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .
Згідно наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 "Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", м. Токмак Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області тимчасово окуповано російською федерацією з 26.02.2022. 
Поштові відділення, які розташовані на даній території, тимчасово не працюють.
Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Як слідує з відповіді щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1. з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, наданої на запит суду, наявна діюча довідка 1 ВПО та зазначено адресу фактичного місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 .
Станом на час надходження позовної заяви до Господарського суду Запорізької області, постановлення судом ухвал про залишення позовної заяви без руху та про відкриття провадження у справі, у системі "Електронний суд" не відображалася інформація щодо реєстрації ОСОБА_1 свого електронного кабінету.
Натомість, після постановлення та підписання суддею Ярешко О.В. кваліфікованим електронним підписом ухвали про відкриття провадження у цій справі, у системі "Діловодство спеціалізованого суду" відобразилася інформація щодо наявності у ОСОБА_1. зареєстрованого електронного кабінету у системі "Електронний суд".
Згідно довідки про доставку електронного листа, сформованої в системі "Діловодство спеціалізованого суду", ухвала від 13.10.2025 про відкриття провадження у справі № 908/2993/25 була надіслана одержувачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет та доставлена до електронного кабінету 13.10.2025 о 16:24 год.
У відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Разом з тим, як було встановлено судом пізніше, згідно відповіді про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС, електронний кабінет зареєстрований не ОСОБА_1
Як слідує з відповіді № 28479406 від 25.11.2025 про наявність зареєстрованого електронного кабінету ЄСІТС, ОСОБА_1 не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС.
Відтак, у зв`язку зі збоєм у роботі системи, ухвала від 13.10.2025 про відкриття провадження у справі № 908/2993/25 не була надіслана відповідачу ОСОБА_1 в його електронний кабінет.
25.11.2025, враховуючи наведене, суд надіслав відповідачу рекомендованим листом копію ухвали від 13.10.2025 про відкриття провадження у справі на адресу його фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .
25.11.2025 на сайті Судової влади в мережі Інтернет було розміщено оголошення для відповідача щодо судового розгляду цієї справи.
При вивченні позовних матеріалів судом не було встановлено наявності у відповідача інших засобів зв`язку: номерів телефонів, електронної пошти.
Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У поняття "розумний строк" розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи/заяви має формувати суд, який розглядає справу/заяву. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, розгляду заяви, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Одними з основних засад (принципів) господарського судочинства, згідно ст. 2 ГПК України, є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін.
Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Принцип рівності сторін вимагає "справедливого балансу між сторонами". Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. 
У рішенні у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995 ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).
Як засвідчує позиція ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.
У зв`язку з наведеним вище, розгляд справи у шестидесятиденний строк без належного повідомлення відповідача про судовий розгляд цієї справи та, відповідно, без надання йому права на заперечення проти позову, вочевидь порушить право відповідача на доступу до суду.
З метою недопущення порушення права відповідача на доступ до правосуддя, враховуючи норми статей 7, 13 ГПК України, а також завдання та основні засади (принципи) господарського судочинства, визначені статтею 2 ГПК України, суд дійшов висновку про визначення строку розгляду справи № 908/2993/25 з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що постановив ухвалу від 10.12.2025. Встановив відраховувати відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а саме: відзив відповідачу надати протягом 15 днів із дня вручення ухвали від 13.10.2025; заперечення на відповідь на відзив надати протягом 5 днів із дня отримання відповіді на відзив. 
Ухвала суду від 13.10.2025 про відкриття провадження у справі, що була надіслана відповідачу на адресу: вул. Дніпровські пороги, буд. 15В, кв. 10, Запоріжжя, 69069, повернута до суду без вручення адресату у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. 
У зв`язку з перебуванням судді Ярешко О.В. у відпустці з 26.11.2025 по 06.01.2026, рішення ухвалено 07.01.2026.
4. Обставини справи, встановлені судом та докази що їх підтверджують 
17.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" (постачальник, позивач у справі) та ОСОБА_2 (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 55/18/27Н, за умовами якого (п. 1.1 договору) постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - «Товар, Продукція»), а покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором. 
Згідно з п. 2.1 договору, загальна кількість товару, що є предметом поставки за договором, її часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), за групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами можуть бути визначені в специфікаціях, що складаються на кожну поставку та додаються до договору, і є його невід`ємними частинами (надалі - «Додатки») або бути попередньо обумовлені у листах або електронних листах між сторонами та у подальшому відображені у документі, що фіксує приймання-передачу товару від постачальника покупцю. 
Згідно п. 3.1, оплата товару здійснюється покупцем у національній грошовій одиниці України у безготівковій формі шляхом перерахування суми, належної до сплати, на рахунок постачальника у строки, що визначені умовами додатків до цього договору або визначені в інших документах (видаткова накладна, додаткова угода). 
Відповідно до п. 3.4, покупець при перерахуванні коштів за продукцію у платіжному дорученні (у графі "призначення платежу") повинен зазначити згідно якого договору перераховано даний платіж. У разі не зазначення цих даних, постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за будь-яку неоплачену продукцію, поставлену постачальником, у тому числі, за ту, що поставлена у минулі періоди по інших договорах. 
Як встановлено п. 4.2, поставка товару здійснюється у межах строків поставки, визначених умовами відповідних додатків та умовами п. 4.1 цього договору, та при умові належного виконання покупцем зобов`язань з оплати отриманого товару у відповідності до умов цього договору.
Перехід права власності відбувається у момент передачі товару покупцю за видатковими накладними, датою передачі є дата оформлення видаткових накладних (п. 6.1 договору). 
Перехід права власності здійснюється у момент передачі товару з одночасним прийманням по кількості і якості (зокрема, з перевіркою маркування і цілості тари, пломб (при їх наявності), наявності ознак пошкодження або псування товару) (п. 6.5). 
У відповідності до п. 6.6 договору, товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем: по кількості (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній (товарно-транспортній накладній); по якості - відповідно до критерії якості, вказаних у сертифікаті якості підприємства-виробника.
У пункті 10.1 договору сторони погодили, що вирішення спорів здійснюється господарським судом відповідно до чинного законодавства України.
Згідно з п. 13.2, договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до 31 грудня 20__ р., а в частині виконання покупцем власних зобов`язань за цим договором - до повних розрахунків. Якщо до закінчення строку жодна із сторін письмово не заявить про його закінчення або зміну, то договір вважається продовженим на наступний календарний рік і так далі. 
Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору у період із 18.04.2018 по 25.01.2022 постачальник поставив, а покупець прийняв товар (комбікормову продукцію) на загальну суму 3131543,40 грн. (з ПДВ) на підставі видаткових накладних, копії яких містяться у матеріалах справи.
Усі видаткові накладні підписані сторонами, у них міститься посилання на договір № 55/18/27Н від 17.04.2028, та зазначено дати оплати за кожною накладною. 
Як зазначив позивач, відповідач сплатив (перерахував) позивачу грошові кошти за поставлений товар у загальній сумі 2972419,90 грн., внаслідок чого заборгованість склала 159153,50 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Останній платіж був зроблений відповідачем 21.02.2022. 
Згідно позовної заяви, у відповідача перед позивачем борг у сумі 159123,50 грн. виник за наступними видатковими накладними: - видаткова накладна № 999914142 від 03.12.2021 (поставка на суму 202938,00 грн., строк оплати до 03.01.2022), була оплачена частково у сумі 115001,50 грн.; таким чином неоплачений залишок за цією видатковою накладною становить 87936,50 грн.; - видаткова накладна № 202200564 від 25.01.2022 (поставка на суму 71187,00 грн., строк оплати до 25.02.2025) повністю не оплачена.
5. Щодо віднесення спору у цій справі до юрисдикції господарського суду 
Згідно ухвали Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 02.09.2025 у справі № 337/4454/25, 27.08.2025 року представник позивача ТОВ «ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА» адвокат Сидоренко В.А. звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості у сумі 159123,50 грн., що виникла за договором поставки № 55/18/27Н від 17.04.2018.
Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ТОВ «ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поставки. Роз`яснено ТОВ «ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА», що вирішення спору між відбуватися за правилами господарського судочинства.
Як вказав позивач у позовній заяві, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА» є провідним національним виробником з виробництва комбікормової продукції в Україні. У позивача наявний власний завод з виробництва продукції у Вінницькій області, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копії витягів з Державного реєстру речових прав. Продукція реалізується під різними торговими марками, що зареєстровані за позивачем, як-то: ТМ Селянський корм, Калинка, Голландський корм, тощо.
Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості, що виникла за договором поставки.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
За статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.08.2023 у справі № 910/13049/22, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.
З огляду на положення частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18.
Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання та від визначення цих правовідносин як господарських. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини перша та друга статті 712 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).
Отже, суб`єктом підприємницької діяльності за договором поставки має бути продавець (постачальник). Вимоги наявності такого статусу для покупця немає. Покупець має право використовувати товар, отриманий за договором поставки, у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням.
Як слідує з матеріалів цієї справи, поставка товару (комбікормової продукції) за договором поставки відбувалася відповідачу протягом тривалого періоду часу: із 18.04.2018 по 25.01.2022. Всього було поставлено товар (152 300 кг) на загальну суму 3131543,40 грн. Тобто, виходячи з кількості поставленої комбікормової продукції відповідач мав використовувати цю продукцію виключно у зв`язку зі здійсненням ним підприємництва. 
Відповідно ч. 2 ст. 3 Господарського кодексу України, який був чинним на момент виникнення між сторонами правовідносин, господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Сам по собі факт того, що покупцем за договором поставки є фізична особа, не може бути єдиним та визначальним критерієм для віднесення цієї справи до юрисдикції цивільних правовідносин.
Відтак, суд приходить до висновку, що спір у цій справі відноситься до юрисдикції господарського суду. 
6. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як встановлено судом, позивач передав відповідачу товар за договором на загальну суму 3131543,40 грн., про що між сторонами були підписані видаткові накладні. 
Відповідач не заперечив та не спростував отримання ним товару. 
Оплата за отриманий товар була здійснена відповідачем частково у загальній сумі 2972419,90 грн. Отже, заборгованість склала суму 159123,50 грн., яка відповідачем не оплачена.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач не надав суду докази погашення ним заборгованості перед позивачем.
Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 159123,50 грн. основного боргу, позов визнається судом обґрунтованим.
7. Розподіл судових витрат 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2422,40 грн. стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позивачем сплачено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено у Законі України "Про судовий збір" (без урахування коефіцієнту 0,8 за подання позовної заяви в електронному вигляді), зайво сплачена сума 605,60 грн. судового збору буде повернута позивачу ухвалою суду у разі його звернення до суду з відповідним клопотанням.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАУ НУТРИШИН УКРАЇНА" (пров. Чорновола, буд. 3, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131, код ЄДРПОУ 37018799) 159123 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сто двадцять три) грн. 50 коп. основного боргу, 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 07 січня 2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко