Справа № 308/14751/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І. С., за участю ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Жупана А. Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/836/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Жупана А. Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, пенсіонер, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 471911 від 03.10.2025 та постанови судді від 25.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 03.10.2025 о 08 год 34 хв, на автодорозі М06 817 км, керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager АRНК-0032», результат огляду 0,80 проміле, тест 1509, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Жупан А. Ю. просить постанову судді від 25.11.2025 скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що з наявних у справі відеоматеріалів чітко видно, що у ОСОБА_1 не вбачалося зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, у нього було відсутнє почервоніння очей та обличчя, хиткої ходи та нечіткої мови, що спростовує наведені у акті огляду відомості. Висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 поліцейським було зроблено виключно за запахом, який виходив з автомобіля. У протоколі про адміністративне праовопрушення не зазначено та на відеозаписі чітко не зафіксовано, які саме ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 виявили працівники поліції, за якими прийшли до висновку про необхідність проходження останнім огляду на місці зупинки транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння. Окрім того, до матеріалів справи долучено відеоматеріали, які створені за допомогою різних технічних засобів відеозапису, що не дає можливості встановити, які з чотирьох 
-2-

відеофайлів створено за допомогою бодікамер № 471225 та № 470055, що ставить під сумнів допустимість даного відео як доказу у справі. З огляду на наведене, суд дійшов до помилкових висновків щодо того, що відеозапис, наявний у матеріалах справи надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення. Освідування ОСОБА_1 було здійснено пристроєм «Драгер» невідомої моделі, а згідно чеку, долученого до справи про адміністративне правопорушення, огляд проводився за допомогою газоаалізатора «Drager Alkotest 69820 ARHK 0032», відповідно до технічних характеристик якого, він може показувати результат з певною похибкою, що можє складати +-0,042 проміле в діапазоні від 0 до 0,84 проміле. До того ж, останнє калібрування цього пристрою було здійснено поза межами міжпровірочного інтервалу. Відтак, висновки суду про те, що поліцейськими правомірно був застосований цей газоаналізатор та його показання є належним доказом і жодних порушень Інструкції поліцейськими допущено не було, є хибними. Крім того, після продування ОСОБА_1 алкотестера, показник газоаналізатора жодним чином не був зафікований відеозаписом з бодікамер проліцейських. Також, враховуючи, що у таких продуктах, як кефір, вміст етилового спирту може коливатися в межах 0,2-0,6%, тому на думку сторони захисту, вживання ОСОБА_1 кефіру перед тестуванням могло призвести до помилкового результу на наявність алкоголю в його організмі. Таким чином, в організмі водія ОСОБА_1 виявлено алкоголь на рівні технічної похибки, що є в межах допустимих норм та не тягне за собою наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також, на відеозаписі не зафіксовано процедуру оформлення Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та такий не місить повної назви та номера спеціального технічного засобу, відтак він не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення. Крім того, працівниками поліції незадокументовано та не доведено належним чином правомірність підстав для зупинки транспортного засобу, оскільки ОСОБА_1 будь-яких порушень правил дорожнього руху не вчиняв. Відповідно, всі подальші вимоги поліцейських, вчинені після незаконної зупинки транспортного засобу є незаконними і водій не був зобов`язаний їх виконувати. З відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 його права та обов`язки були роз`яснені на завершальній стадії складання протоколу, що у свою чергу унеможливило їх реалізацію, осільки він не зміг ними скористатися у відповідний час. До того ж, протокол про адміністративне праовопорушенн складено поліцейським, який огляд особи фактично не проводив та не представися при зупинці транспортного засобу. Окрім наведеного, оскаржувана постанова не містить жодного обґрунтування чи спростування причин неврахування пунктів 1-4 прохальної частини пояснень ОСОБА_1 . Отже, вказане свідчить про те, що судом першої інстанції не досліджені всі обставини та матеріали справи в їх сукупності, а наведені доводи апеляційної скарги спростовують висновок, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного праовопрушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Жупана А. Ю., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката Жупана А. Ю. не підлягає задоволенню, з таких підстав. 
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
-3-
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 471911 від 03.10.2025, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 471911 від 03.10.2025 встановлено, що ОСОБА_1 03.10.2025 о 08 год 34 хв, на автодорозі М06 817 км, керував транспортним засобом марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager АRНК-0032», результат огляду 0,80 проміле, тест 1509, від керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

-4-

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується роздруківкою тестування останнього на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», тест № 1509, з якої вбачається, що ОСОБА_1 о 08 год 44 хв 03.10.2025, перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат – 0,80 % алкоголю в крові; актом огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким підтверджено, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд у встановленому Законом порядку за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану сп`яніння, результат якого складав 0,80 проміле.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 471911 від 03.10.2025 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, в тому числі і про розгляд справи в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області, чим скористався ОСОБА_1 засвідчивши вказані обставини своїм підписом. 
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області Барутенко Д. Ю. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Твердження сторони захисту щодо порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та відсутності підтвердження факту керування транспортним засобом 03.10.2025 у стані алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки такі суперечать встановленим обставинам справи та спростовуються даними дослідженого відеозапису, на якому чітко зафіксовано як працівник поліції після зупинки транспортного засобу повідомив водію причину зупинки, а саме порушення правил дорожнього руху, пред`явив вимогу водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки виявив ознаки такого стану, водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу і після повідомлення результату огляду, який був 0,80 проміле не заперечував такий результат, та підписав без жодних застережень акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. 
-5-
Також, на дослідженому відеозаписі водій ОСОБА_1 під час спілкування з працівником поліції не висловлював жодних заперечень щодо факту керування транспортним засобом. А у своїх поясненнях наданих в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що був зупинений працівником поліції, який вказав йому на порушення, а саме, що він перетнув подвійну суцільну лінію.
Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає захисник в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.
Також, апеляційний суд зауважує про те, що незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки.
При цьому, посилання сторони захисту на безпідставність винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, жодним чином не спростовують підставності (законності) зупинки вказаного вище транспортного засобу, та саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів строни захисту про те, що показники технічного приладу «Драгер» не можуть прийматись до уваги, оскільки освідування ОСОБА_1 здійснено пристроєм калібрування якого не було проведено у передбачений Інструкцією термін, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, газоаналізатор «Drager Alcotest», в тому числі 6820, включений до вказаного переліку.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.
Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018 на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

-6-

Стороною захисту не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу «Драгер 6820», або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідної повірки.
При цьому, з долученої до матеріалів справи роздруківки результату технічного приладу «Drager Alcotest 6820», застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку калібрування 21.11.2024.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1747 від 13.10.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2016 за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.
За наведених обставин, поліцейським правомірно був застосований 03.10.2025 під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор «Drager Alcotest 6820» та його показники є належним доказом, тому жодних порушень Інструкцій, поліцейським допущено не було.
Крім того, доводи захисника стосовно правомірності використання даних приладу «Drager» при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, спростовуються даними щодо технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6820» границі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0.02 проміле - у діапазоні від 0 до 0.2 проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0.2 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0.04 проміле - у діапазоні від 0 до 0.4 проміле; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0.4 проміле. Тому покази тесту «Drager Alcotest 6820» у межах 0,80 проміле з врахуванням похибки, перевищують допустиму норму алкоголю.
Доводи сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, який складає – 0,80 проміле, з урахуванням похибки, не перевищує граничні показники, які передбачені міжнародним законодавством, апеляційний суд відхиляє враховуючи наступне.
Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, яка ратифікована Українською РСР 25.04.1974, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух від 01.05.1971, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності до національного законодавства не повинен перевищувати 0.50 г чистого алкоголю на літр крові або 0.25 мг на літр повітря, що видихається.
Згідно з пунктом 7 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

-7-

Таким чином, наведена вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким настає алкогольне сп`яніння. Однак, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0.25 мг у видихуваному повітрі, що й має місце в Україні, де законодавчо встановлено мінімальний показник рівня алкоголю 0.2 проміле.
Щодо доводів захисника про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 471911 від 03.10.2025 відносно ОСОБА_1 складено різними інспекторами, та щодо розбіжності часу складення протоколу і часу зафіксованому на відео, то такі апеляційним судом оцінюються критично.
Патрулювання, як правило, здійснюється поліцейським екіпажем, та не виключає участь кількох поліцейських в оформленні правопорушень, відтак проведення огляду на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення різними інспекторами можливе та не суперечить вимогам Закону «Про національну поліцію» та відповідній Інструкції. А щодо розбіжностей у часі складення протоколу та зафіксованому на відео, то такі на переконання апеляційного суду не є істотним порушенням, не впливають на їх законність, та на з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, такі не спростовують факту керування 03.10.2025 ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи захисника про те, що працівники поліції не фіксували весь процес огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, є безпідставними і такі відхиляються.
Наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапис містить відеофайли, які є цілісними (кожний у свою чергу), безперервними (кожний у свою чергу) і повністю відтворюють обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом за його, як водія участі, зупинка транспортного засобу, його розмову з працівником поліції, які роз`яснили йому причину зупинки, його права як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та всю процедуру оформлення матеріалів.
За таких обставин, апеляційний суд визнає цей відеозапис достатнім для того, щоб у сукупності з іншими доказами зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт його керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що акт огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не оформлявся у присутності останнього, так як факт складання акту не зафіксований на відеозаписі, не знаходять свого підтвердження, оскільки вказаний документ підписаний особисто ОСОБА_1 , який жодних заперечень щодо його змісту не висловлював. 
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
Також, судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

-8-

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
При цьому, апеляційний суд ураховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, що дає обґрунтовані підстави визнати доводи апеляційної скарги такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене ним правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що стороною захисту жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першї інстанції не надано, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвката Жупана А. Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2025 щодо ОСОБА_3 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя