СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Харків Справа № 905/697/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В. , суддя Шутенко І.А.
за участю представників сторін,
прокурора – Горгуль Н.В., посвідчення №072883;
представники інших учасників справи не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області (вх. №2848Д/1) 
на рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2025 року у справі № 905/697/25, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Демідова П.В.), повний текст якого складено 10.12.2025 року
за позовом Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у Донецькій області, м.Волноваха, Донецька область в інтересах держави в особі позивача Донецької обласної державної адміністрації, м.Краматорськ, Донецької обласної військової адміністрації, м.Краматорськ, Донецька область,
до відповідача-1 Старомлинівської сільської ради, с.Старомлинівка, Волноваський р-н, Донецька область,
до відповідача-2 Старомлинівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, с.Старомлинівка, Волноваський р-н, Донецька область,
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державного підприємства “Великоанадольське лісове господарство”, с.Єлизаветівка, Покровський район, Донецька область, 
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, м.Краматорськ, Донецька область,
про витребування земельної ділянки загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач - Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури у Донецькій області в інтересах держави в особі позивача Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військової адміністрації звернувся до господарського суду Донецької області з позовом, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, до Старомлинівської сільської ради та Старомлинівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області про витребування у Старомлинівської сільської ради (85552, Донецька, область, Волноваський район, село Старомлинівка, вул.Центральна, буд.97; код ЄДРПОУ 04340968) на користь держави в особі Донецької обласної державної адміністрації (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, буд.6; код ЄДРПОУ 00022473) земельну ділянку загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок за наступними координатами: 1) Х 5280699,4600 Y 6173425,4100; 2) Х 5280666,8600 Y 6173442,7300; 3) Х 5280464,0400 Y 6173562,6100; 4) Х 5280462,6944 Y 3173563,3885; 5) Х 5280534,6230 Y 6173490,9730; 6) Х 5280698,5662 Y 6173324,5338; 7) Х 5280699,5800 Y 6173326,6500; 8) Х 5280733,3201 Y 6173396,3496; 9) Х 5280727,9610 Y 6173412,2430; 10) Х 5280725,8957 Y 6173414,6903.
Рішенням господарського суду Донецької області від 10.12.2025 року у справі позовну заяву Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у Донецькій області в інтересах держави в особі позивача Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військової адміністрації до Старомлинівської сільської ради та Старомлинівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області, за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державного підприємства “Великоанадольське лісове господарство” та за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про витребування земельної ділянки загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок – задоволено частково; витребувати у Старомлинівської сільської ради (85552, Донецька, область, Волноваський район, село Старомлинівка, вул.Центральна, буд.97; код ЄДРПОУ 04340968) на користь держави в особі Донецької обласної державної адміністрації (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Олекси Тихого, буд.6; код ЄДРПОУ 00022473) земельну ділянку загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок за наступними координатами: 1) Х 5280699,4600 Y 6173425,4100; 2) Х 5280666,8600 Y 6173442,7300; 3) Х 5280464,0400 Y 6173562,6100; 4) Х 5280462,6944 Y 3173563,3885; 5) Х 5280534,6230 Y 6173490,9730; 6) Х 5280698,5662 Y 6173324,5338; 7) Х 5280699,5800 Y 6173326,6500; 8) Х 5280733,3201 Y 6173396,3496; 9) Х 5280727,9610 Y 6173412,2430; 10) Х 5280725,8957 Y 6173414,6903; повернуто Донецькій обласній прокуратурі (87500, Донецька область м.Маріуполь, вул.Університетська, буд.6; код ЄДРПОУ 25707002) з державного бюджету України судовий збір в сумі 2422,40грн, сплачений за платіжною інструкцією №1199 від 01.07.2025; в іншій частині заявлених вимог – відмовлено.
Старомлинівська сільська рада Волноваського району Донецької області з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2025 року у справі в частині витребування у Старомлинівської сільської ради на користь держави в особі Донецької обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок за наступними координатами: 1) Х 5280699,4600 Y 6173425,4100; 2) Х 5280666,8600 Y 6173442,7300; 3) Х 5280464,0400 Y 6173562,6100; 4) Х 5280462,6944 Y 3173563,3885; 5) Х 5280534,6230 Y 6173490,9730; 6) Х 5280698,5662 Y 6173324,5338; 7) Х 5280699,5800 Y 6173326,6500; 8) Х 5280733,3201 Y 6173396,3496; 9) Х 5280727,9610 Y 6173412,2430; 10) Х 5280725,8957 Y 6173414,6903 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке. 
Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку площею 4,000 га за кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 не відбулася, а лише відбулась передача земельної ділянки в постійне користування ДП "Великоанадольське лісове господарство" для лісогосподарського призначення на підставі Акту на право постійного користування земельною ділянкою від 18.09.2012 Серія ЯЯ №061791.
Право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Старомлинівською сільською радою Волноваського району Донецької області зареєстровано 16.06.2021 (номер запису 42602160). Вирішення питання щодо виділення та реєстрації земельної ділянки площею 7,6408 га з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 за Старомлинівською сільською радою було здійснено раніше, ніж земельної ділянки площею 4,000 га за кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, що не оспорювалось під час розгляду справи у суді першої інстанції Першим заступником Волноваської окружної прокуратури у Донецькій області.
На думку апелянта, відповідно до схеми землеустрою техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 має інше місце розташування ніж відображене у Національній кадастровій системі України. Окрім того, листом від 05.02.2024 № 10-5-0.2-367/2-24 Головне управління на запит Волноваської окружної прокуратури повідомляло, що інформацію про земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 до Державного земельного кадастру внесено некоректно: відсутні відомості про її власника та користувача, та про документ, яким посвідчується право постійного користування земельною ділянкою, а також, датою реєстрації правовстановлюючого документа на земельну ділянку значиться - 03.04.2004. 
За відсутності можливості перевірки координат поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 1,3690 га та підтвердження факту накладання на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, яка перебуває у комунальній власності Старомлинівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області, витребування є передчасним до моменту деокупації та проведення відповідних перевірок.
Апелянт вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б у повному обсязі підтверджували обставини щодо накладання земельних ділянок, а висновки господарського суду першої інстанції ґрунтуються переважно на припущеннях та формальному аналізі письмових доказів без урахування їх допустимості та достатності підтвердження необхідних фактів відповідно до вимог законодавства.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею – доповідачем у справі визначено суддю Жельне С.Ч. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2025 року у справі № 905/697/25; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на "28" січня 2026  о 15:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресом: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи №905/697/25. 
05.01.2026 на адресу суду з господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи №905/697/25. 
14.01.2026 на адресу суду від Волноваської окружної прокуратури Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї правової позиції прокурор вказує на те, що формування земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 відбулося значно раніше, ніж земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267. При цьому, координати поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, зазначені у державному акті серії ЯЯ № 9061791, виданому 18.09.2012 ДП "Великоанадольське лісове господарство" на право постійного користування земельною ділянкою збігаються з координатами, вказаними у поземельній книзі. 
Прокурор зазначає, що відомості з планшета №5 матеріалів лісовпорядкування 2004 року, де зазначена земельна ділянка аналогічної земельній ділянці з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 як така, якою користується ДП "Великоанадольське лісове господарство" конфігурації та наявність виданого державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, виданого у 2012 році, а також інші документи спростовують доводи Старомлинівської сільської ради Волноваського району про відсутність спірної земельної ділянки на планово-картографічних матеріалах. Перетин земельних ділянок з кадастровими номерами 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300 підтверджується також і тематичними картами ретроспективного супутникового моніторингу території цих земельних ділянок, наданими Національним центром управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України.
На думку прокурора, сертифікованим інженером-землевпорядником Саприкіним О.В. не проводились польові роботи, тобто роботи, які потребують виходу на місцевість. Ним проведено аналітичну роботу щодо визначення площі перетину (накладення) земельних ділянок, координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі земельної ділянки частини земельної ділянки на підставі даних, що вже встановлені при формуванні та реєстрації земельних ділянок та містяться у Державному земельному кадастрі. Зазначені дані можуть бути використані для визначення меж частини земельної ділянки на місцевості та не потребують виходу на місцевість.
23.01.2026 на адресу суду від представника Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області – Панфілової М.П. надійшла заява, в якій остання просила надати можливість участі у судовому засіданні, призначеному на 28.01.2026 о 15:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку “EasyCon”.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 заяву представника Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області – Панфілової М.П. про слухання справи в режимі відеоконференції з власних засобів зв`язку у справі №905/697/25 задоволено; ухвалено провести судове засідання в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку; для участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду учасникам справи необхідно використовувати комп`ютерну техніку або смартфони з доступом до мережі "Інтернет", які дозволяють передавати аудіосигнал та відеозображення; забезпечено участь представника Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області – Панфілової М.П. у судовому засіданні у справі №905/697/25, призначеному на "28" січня 2026 об 15:45 год.в режимі відеоконференції.
27.01.2026 на адресу суду від Донецької обласної військової адміністрації надійшли додаткові пояснення у справі, в яких остання просить здійснювати розгляд справи № 905/697/25 без участі представника Донецької обласної військової адміністрації.
Зокрема, в наданих поясненнях зазначено, що згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, викладеною у листі від 03.11.2025 № 13-5-0.3-3708/2-25, на підставі картографічної основи Державного земельного кадастру, даних схеми землеустрою техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Старомлинівської сільської ради та схеми лотів (АСХК колгосп ім. Кірова), викопіювання з яких додаються, віднесення частини земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 (у частині її перетину із земельною ділянкою 1421285200:01:001:0300) до земель лісогосподарського призначення не підтверджується. Відповідно до листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 29.12.2023 № 03-1346, наявність лісових насаджень на спірній території також не підтверджується. У зв`язку з чим, за відсутності землевпорядної документації на земельні ділянки з кадастровими номерами 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300, а також без проведення топографо-геодезичних робіт, неможливо достовірно визначити відповідність внесених до Державного земельного кадастру відомостей щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 її фактичним межам на місцевості, у тому числі межам земельної ділянки, переданої у постійне користування державному підприємству. А тому, Донецька обласна військова адміністрація не має достатніх та достовірних даних, які б підтверджували факт формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 за рахунок земель лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300.
У судовому засіданні 28.01.2026  прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Інші учасники справи в судове засідання 28.01.2026 не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку процесуальних документів до Електронного кабінету; явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.
Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Оскільки явка представників учасників судового процесу в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення позивачів, відповідачів та третіх осіб про місце, дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивачів, відповідачів та третіх осіб.
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст.270 ГПК України).
Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні прокурора, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне.
Як зазначалося вище, рішенням у справі позов задоволено частково; витребувано у Старомлинівської сільської ради на користь держави в особі Донецької обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок за наступними координатами: 1) Х 5280699,4600 Y 6173425,4100; 2) Х 5280666,8600 Y 6173442,7300; 3) Х 5280464,0400 Y 6173562,6100; 4) Х 5280462,6944 Y 3173563,3885; 5) Х 5280534,6230 Y 6173490,9730; 6) Х 5280698,5662 Y 6173324,5338; 7) Х 5280699,5800 Y 6173326,6500; 8) Х 5280733,3201 Y 6173396,3496; 9) Х 5280727,9610 Y 6173412,2430; 10) Х 5280725,8957 Y 6173414,6903; в іншій частині заявлених вимог – відмовлено.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.
Згідно з Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №061791 від 18.09.2012, на підставі розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 25.05.2012 №321, Державному підприємству “Великоанадольське лісове господарство” надано право постійного користування земельною ділянкою площею 4,0000га, що розташована у Донецькій області, Великоновосілківський район Стармлинівська сільська рада, за межами населеного пункту, для залісення деградованих та малопродуктивних земель та ведення лісового господарства (т.1, а.с.43).
05.05.2017 Відділом у Великоновосілківському районі міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м.Донецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відкрито поземельну книгу щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200010010300, місце розташування якої – Донецька область, Великоновосілківський район, цільове призначення – землі лісогосподарського призначення, площею – 4,0000 гектарів, форма власності – державна; власники (користувачі) – ДП, з місцезнаходженням - 804, Донецька область, Великоновосілківський, смт.Комсомольський, вул.Висоцького, 9; дата державної реєстрації державного акту – 03.04.2004.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.07.2025, відомості щодо права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 відсутні (т.1, а.с.17).
05.05.2017 Відділом у Великоновосілківському районі міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м.Донецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відкрито поземельну книгу щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, місце розташування якої – Донецька область, Великоновосілківський район, Старомлинівська сільська рада, цільове призначення – землі сільськогосподарського призначення, площею – 7,6408 гектарів, форма власності – державна; власники (користувачі) – Великоновосілківська райдержадміністрація, з місцезнаходженням - 804, 85500, Донецька область, Великоновосілківський р-н, смт.Велика Новосілка, вул.Октябрська, 34.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області №13-ОТГ від 04.12.2020 “Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність” передано Старомлинівській сільській об`єднаній територіальній громаді, в особі Старомлинівської сільської ради, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1730,1386 га, які розташовані в адмінмежах Старомлинівської сільської об`єднаної територіальної громади Великоновосілківського району Донецької області за межами населеного пункту згідно з актом приймання-передачі; право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Згідно з додатком до наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ, земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, площею 7,6408га, з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, включена до переліку.
З акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 04.12.2020 слідує, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області відповідно до наказу Головного управління Держагеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ передало із державної власності, а Старомлинівська сільська рада прийняла у комунальну власність Старомлинівської сільської об`єднаної територіальної громади Великоновосілківського району Донецької області земельні ділянки згідно з додатком. Згідно з додатком до акту, до переліку включена земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, площею 7,6408га, з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, площею 7,6408 зареєстровано 16.06.2021 за територіальною громадою, в особі Старомлинівської сільської ради (інформаційна довідка №413172202 від 13.02.2025).
23.06.2021 відповідні зміни внесені до розділу 3 поземельної книги.
Волноваською окружною прокуратурою в ході вивчення стану додержання вимог законодавства у сфері розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, розташованими в межах Волноваського району Донецької області, встановлено факт імовірного порушення інтересів держави у сфері земельних відносин шляхом формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408 га за рахунок частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим №1421285200:01:001:0300 площею 4,00га, яка перебуває у постійному користуванні ДП “Великоанадольське лісове господарство”. 
Волноваська окружна прокуратура Донецької обласної прокуратури звернулась до ВО “Укрдержліспроект” з листом №51-3341ВИХ-23 від 25.12.2023, в якому просила надати у строк не пізніше 19.01.2024 включно інформацію щодо накладення земельної ділянки з кадастровим №1421285200:01:001:0267 на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства, а також відомості про орієнтовну площу перетину таких земельних ділянок шляхом формування витягу з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування ДП “Великоанадольський лісгосп”.
Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання (ВО “Укрдержліспроект”) листом від 29.12.2023 надало витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами частини кварталу 97 і межами його таксаційних виділів Великоновосілківського лісництва ДП “Великоанадольський лісгосп” відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2020 року та межами земельних ділянок, що нанесені згідно з наданими каталогами координат (т.1., а.с. 31)
Листом №51-1028ВИХ-24 від 29.03.2024 Волноваська окружна прокуратура Донецької області звернулась до Кабінету Міністрів України, в якому вказувала на те, що станом на час виникнення спірних правовідносин законодавством була встановлена заборона на передачу у комунальну власність частини земельної ділянки лісогосподарського призначення, яка перебуває у постійному користуванні державного підприємства, без попереднього вилучення такої земельної ділянки та зміни її цільового призначення відповідно до рішення Кабінету Міністрів та просила повідомити чи надавалась Кабінетом Міністрів України в період до 04.12.2020 добровільна відмова, згода на вилучення, припинення права постійного користування ДП “Великоанадольський лісгосп”, відведення або зміну цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 будь-яким фізичним або юридичним особам.
Секретаріат Кабінету Міністрів України листом №8135/0/2-24 від 03.04.2024 повідомив Волноваську окружну прокуратуру Донецької області, що рішень про погодження зміни цільового призначення, відведення, вилучення, припинення права постійного користування ДП “Великоанадольське лісове господарство” земельної ділянки із зазначеним у запиті кадастровим номером не приймалося. 
Волноваська окружна прокуратура Донецької області звернулась до Старомлинівської сільської ради з листом №51/1-1451ВИХ-24 від 23.09.2024, в якому просила надати копію рішення (розпорядження) про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 09.01.2007, розробленої ПП Ревіним І.М. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267; технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 09.01.2007, розробленої ПП Ревіним І.М. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267.
У відповідь Старомлинівська сільська рада повідомила, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області не має доступу до архівної документації та не може надати копію запитуваного рішення, також інформація станом на 2022-2023 роки щодо реєстрації земельних ділянок відсутня; будь-яка інформація станом на 2022-2023 щодо реєстрації земельних ділянок у раді відсутня (лист №629-02 від 30.09.2024). 
Волноваська окружна прокуратура звернулась з листом №51/1-1453ВИХ-24 від 23.09.2024 до Донецької обласної державної адміністрації, в якому просила надати копію розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 25.05.2012 №321, яким у постійне користування ДП “Великоанадольське лісове господарство” передано земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, розташовану за межами населеного пункту колишньої Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського (нині - Волноваського) району Донецької області та додатків до нього (проекту землеустрою, тощо).
Донецька обласна державна адміністрація, Донецька обласна військова адміністрація листом №0.3/24-6157/4-24 від 16.12.2024 повідомила Волноваську окружну прокуратуру, що надати копію розпорядження від 25.05.2012 №321 не вбачається за можливе у зв`язку з тим, що внаслідок непередбачуваних обставин через захоплення у 2014 році будівлі облдержадміністрації, було залишено організаційно-розпорядчу документацію, а також пошкоджено систему електронного документообігу та контролю.
Листом №51/1-166ВИХ-25 від 21.02.2025 Волноваська окружна прокуратура звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якому просила повідомити на підставі яких документів Головне управління дійшло висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 відрізняється від місця розташування цієї ж земельної ділянки, відображеної у Національній кадастровій системі України, а також надати поземельні книги щодо земельних ділянок з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300 в паперовому та електронному вигляді.
У відповідь на вказаний лист Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило, що: відповідно до схеми землеустрою техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Старомлинівської сільської ради Великоносілківського району Донецької області, земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 має інше місце розташування ніж відображене у Національній кадастровій системі України; інформацію про земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 до Державного земельного кадастру внесено некоректно: відсутні відомості про власника та користувача, та про документ, яким посвідчується право постійного користування земельною ділянкою, а також датою реєстрації правовстановлюючого документа значиться 03.04.2004; будь-яка землевпорядна документація на земельні ділянки з кадастровими номерами 1421285200:01:001:0267, 1421285200:01:001:0300 її розробниками до Головного управління не передана: територію Старомлинівської сільської територіальної громади Великоновосілківського району Донецької області, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (із змінами) віднесено до територій активних бойових дій, на якій не здійснюються повноваження державних кадастрових реєстраторів, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про об`єкти Державного земельного кадастру та користування такими відомостями, зокрема, шляхом доступу Державного земельного кадастру припинено (лист 10-5-0.1701-640/2-25 від 28.02.2025). 
Волноваська окружна прокуратура звернулась з листом №51/1-167ВИХ-25 від 21.02.2025 до ДП “Великоанадольське лісове господарство” в якому просила пояснити (за можливості), який документ, що стосується земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, яким органом виданий та зареєстрований 03.04.2004 (за наявності надати його копію); зазначити, в якому саме кварталі за даними матеріалів лісовпорядкування знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, яка частково перетинається з земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, а також надати належним чином завірені копії: статуту ДП “Великоанадольський лісгосп”, затвердженого в установленому порядку; розпорядження (рішення) про передачу земельних ділянок у постійне користування ДП “Великоанадольський лісгосп” та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (проект організації та розвитку лісового господарства ДП “Великоанадольське лісове господарство”, таксаційного опису, планшету лісовпорядкування та плану лісових насаджень кварталу 58 Великоновосілківського лісництва ДП).
ДП “Великоанадольське лісове господарство” у відповідь на запит повідомило, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 площею 4,0 га була надана йому у постійне користування на підставі державного акту, за рахунок деградованих та малопродуктивних земель для ведення лісового господарства (залісення), при цьому набуття права на вказану земельну ділянку відбулось після формування матеріалів організації та розвитку лісового господарства ДП “Великоанадольське лісове господарство” 2004 року, у зв`язку з чим вказана земельна ділянка відсутня на планово-картографічних матеріалах, та у таксаційному описі. Також, повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 площею 4,0га межує з кварталом 58 від 1,2 та під час проведення робіт з лісовпорядкування лісового фонду у 2021 році підприємством ВО “Укрдержліспроєкт” зазначена земельна ділянка була частково приєднана до кварталу 97 (квартал 58 згідно матеріалів 2004 року), з нанесенням її на планово-картографічні матеріали – квартал 97 виділ 5,7, частина вказаної земельної ділянки, яка частково перетинається з земельною ділянкою з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 не була включена до кварталу 97, при цьому підприємство зазначило про неможливість надати затребувані документи, у зв`язку з відсутністю доступу до робочої документації та майна підприємства (лист №31 від 27.02.2025). 
Волноваська окружна прокуратура звернулась з листом №51/1-168ВИХ-25 від 21.02.2025 до ВО “Укрдержліспроект”, в якому просила уточнити, в якому саме кварталі за даними матеріалів лісовпорядкування знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, яка частково перетинається з земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267.
У відповідь на вказаний запит ВО “Укрдержліспроект” повідомило, що за матеріалами лісовпорядкування 2004 року земельні ділянки лісового фонду ДП “Великоанадольське лісове господарство” у кварталі 58 Великоновосілківського лісництва відповідають кварталу 97 за матеріалами лісовпорядкування 2020 року, зміна нумерації квартальної мережі проведена при лісовпорядкуванні 2020 року (лист №03/382-25 від 12.03.2025).
Листом №51/1-1013ВИХ-25 від 20.03.2025 Волноваська окружна прокуратура звернулась до Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, в якому просить надати наявні у розпорядженні матеріали космічного знімання на територію інтересу (супутникові знімки), знімки аерокосмічних систем нагляду та контролю (ретроспективного супутникового моніторингу) в розрізі відомостей, за допомогою яких можливо встановити, чи розташована земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408 га у період часу з 01.01.2004 і до теперішнього часу в межах земель державного лісового фонду.
Національний центр управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України листом №1138-5-04.01.02-2025 від 25.03.2025 надало наявні матеріали космічного знімання на території інтересу та звернуло увагу на те, що надані дані ДЗЗ мають похибку географічної прив`язки до 20 метрів, тому відображені у додатку контури земельних ділянок з кадастровим номерами: 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300 можуть не співпадати з фактичними.
Згідно з наданими Національним центром управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України тематичних карт, земельні ділянки з кадастровим номерами 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300 частково перетинаються. 
Волноваська окружна прокуратура Донецької області листом (в порядку ст.23 Закону України “Про прокуратуру”) від 02.07.2025 №51/1-795вих-25 повідомила Донецьку обласну державну адміністрацію про представництво інтересів держави шляхом подання відповідної позовної заяви до суду.
Вказані вище обставини стали підставою для звернення прокурора з відповідним позовом до господарського суду Донецької області, в якому останній, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив витребувати у Старомлинівської сільської ради (85552, Донецька, область, Волноваський район, село Старомлинівка, вул.Центральна, буд.97; код ЄДРПОУ 04340968) на користь держави в особі Донецької обласної державної адміністрації (84306, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, буд.6; код ЄДРПОУ 00022473) земельну ділянку загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок за наступними координатами: 1) Х 5280699,4600 Y 6173425,4100; 2) Х 5280666,8600 Y 6173442,7300; 3) Х 5280464,0400 Y 6173562,6100; 4) Х 5280462,6944 Y 3173563,3885; 5) Х 5280534,6230 Y 6173490,9730; 6) Х 5280698,5662 Y 6173324,5338; 7) Х 5280699,5800 Y 6173326,6500; 8) Х 5280733,3201 Y 6173396,3496; 9) Х 5280727,9610 Y 6173412,2430; 10) Х 5280725,8957 Y 6173414,6903.
В обґрунтування своєї правової позиції прокурор посилається на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, яка перебуває у комунальній власності Старомлинівської сільської ради частково накладається на землі державної власності лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, які перебувають у постійному користуванні ДП “Великоанадольське лісове господарство”, при цьому вказані землі не передавались з державної власності у комунальну, у зв`язку з чим земельна ділянка державного лісового фонду вибула із власності держави поза волею власника, що створює перешкоди у користуванні та розпорядженні зазначеними ділянками. 
Прокурор вважає, що оскільки ГУ Держгеокадастру у Донецькій області при формуванні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 та передачі її у комунальну власність, незаконно включило до її складу землі лісового фонду загальною площею 1,3690 га, які перебувають у постійному користуванні ДП «Великоанадольське лісове господарство», то виникла ситуація наявності речових прав державної та комунальної власності на одну і ту ж землю площею 1,3960 га, що є неприпустимим.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на нижче викладене.
Щодо підстав представництва керівником Волноваської окружної прокуратури у Донецькій області в інтересах держави в особі Донецької обласної державної адміністрації та Донецької обласної військової адміністрації, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді лише у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.
Частина четверта статті 53 ГПК України встановлює, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, у позовній заяві, скарзі чи іншій процесуальній заяві зобов`язаний обґрунтувати, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, правові підстави для звернення до суду, визначені законом, а також зазначити орган, уповноважений державою виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» визначає, що представництво прокурором інтересів держави або громадянина в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на їх захист у випадках і порядку, встановлених законом. Прокурор має право представляти інтереси держави в суді у разі, якщо вони порушені або існує загроза їх порушення, а відповідний орган державної влади, місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить їх захист, не здійснює або здійснює його неналежним чином, а також у разі відсутності такого органу. Перед поданням позову прокурор зобов`язаний повідомити відповідний орган або громадянина, інтереси якого представлятиме. Після підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор набуває процесуальних прав відповідної сторони. Такі підстави можуть бути оскаржені відповідним органом або громадянином.
Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: коли компетентний орган не здійснює або неналежно здійснює свій обов`язок із захисту інтересів держави, або коли такий орган взагалі відсутній.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає державний або місцевий орган, на який покладено обов`язок діяти з метою захисту інтересів держави у конкретній сфері правовідносин (статті 6, 7, 13, 143 Конституції України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що саме компетентні органи зобов`язані насамперед захищати інтереси держави, а прокурор має лише субсидіарну функцію — він не є альтернативним суб`єктом звернення до суду, а діє лише у випадку бездіяльності або неналежних дій уповноваженого органу (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).
При цьому чинне законодавство не містить чіткого визначення понять «нездійснення» чи «неналежне здійснення» функцій захисту інтересів держави, тому прокурор у кожному конкретному випадку має самостійно доводити такі факти, виходячи з обставин справи.
Під «нездійсненням захисту» розуміється пасивна поведінка уповноваженого органу, який, знаючи про порушення інтересів держави та маючи повноваження для їх захисту, не вживає жодних заходів для звернення до суду. «Неналежне здійснення захисту» означає активну, але неефективну діяльність органу, що не відповідає встановленому порядку та меті захисту інтересів держави (постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18, від 03.12.2019 у справі №920/121/19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 зазначила, що бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або мав знати про порушення інтересів держави, мав необхідні повноваження для їх захисту, однак у розумний строк не звернувся з позовом. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати факт бездіяльності такого органу, попередньо надавши йому можливість відреагувати на виявлені порушення. Невжиття компетентним органом заходів протягом розумного строку після отримання повідомлення прокурора є свідченням бездіяльності.
Таким чином, дотримання прокурором порядку, встановленого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», та відсутність належної реакції компетентного органу в розумний строк є достатньою підставою для підтвердження судом правомірності представництва. Якщо прокурор не отримав відповіді або з неї неможливо встановити причини бездіяльності органу, це не позбавляє його права звернутися до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).
Крім того, суд при оцінці підстав для представництва прокурора повинен враховувати не лише факт повідомлення компетентного органу перед поданням позову, а й попереднє листування між ними. Якщо орган, будучи поінформованим про порушення, не вжив заходів для їх усунення або прямо повідомив, що не планує цього робити, це є підтвердженням наявності підстав для представництва (постанова Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №926/14/19).
У сфері земельних відносин держава має не лише право власності, а й обов`язок забезпечувати охорону земель, використовуючи їх з урахуванням екологічних, економічних та соціальних інтересів суспільства і територіальних громад. Захист таких публічних інтересів неможливий без існування спеціального суб`єкта, яким за Конституцією України є прокуратура.
Прокурор, звертаючись з позовом, зазначив, що незаконне вилучення земель державної власності лісогосподарського призначення, їх передача у комунальну власність як земель сільськогосподарського призначення не відповідає суспільному інтересу та порушує інтереси держави у сфері ефективного використання земельних та лісових ресурсів, оскільки унеможливлюють реалізацію державної політики по забезпеченню охорони, відтворення та сталого використання земельних і лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. 
Положеннями ст. 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. 
У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону (ст.8 Лісового кодексу України).
Згідно зі ст.57 Лісового кодексу України, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.
За матеріалами справи, Волноваська окружна прокуратура Донецької області неодноразово зверталась до Донецької обласної державної адміністрації з листами від 29.03.2024 №51-1025вих-24, від 07.05.2025 №51/1-615вих-25, в яких просила повідомити чи вживала Донецька обласна державна адміністрація та чи планує вживати в майбутньому заходи щодо захисту інтересів держави шляхом звернення до суду із відповідною позовною заявою за встановленим фактом порушення, у разі невжиття таких заходів повідомити про причини.
У відповідь на вказані листи Донецька обласна державна адміністрація зазначила, що не зверталась до суду із позовом, посилаючись на відсутність технічних можливостей для встановлення підстав для звернення (листи №476/0/151-24/05 від 25.04.2024 та №0.3/24-3508/4-25 від 04.06.2025).
Докази в підтвердження самостійного вжиття Донецькою обласною військовою адміністрацією будь-яких заходів для усунення виявлених прокуратурою порушень інтересів держави матеріали справи не містять, що свідчить про бездіяльність уповноваженого на представництво інтересів держави органу.
Тобто, Донецька обласна військова адміністрація була обізнана про необхідність захисту інтересів держави, мала відповідні повноваження для їх захисту, проте заходів не вжила.
Надалі, Волноваська окружна прокуратура Донецької області повідомленням (в порядку ст.23 Закону України “Про прокуратуру”) від 02.07.2025 №51/1-795вих-25 повідомила Донецьку обласну державну адміністрацію про представництво інтересів держави шляхом подання відповідної позовної заяви до суду.
Отже, судова колегія зазначає, що зверненню прокурора з позовом до суду передувало відповідне листування з Донецькою обласною військовою адміністрацією, з якого убачається, що відповідний орган був обізнаний про необхідність захисту порушених інтересів держави, проте не здійснив самостійний захист цих інтересів в суді.
Тобто, Донецька обласна військова адміністрація була обізнана про необхідність захисту інтересів держави, мала відповідні повноваження для їх захисту, проте заходів не вжила.
Враховуючи, що інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, а Донецькою обласною військовою адміністрацією допущено бездіяльність, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
Разом з цим, прокурор у позові визначив позивачами у справі Донецьку обласну державну адміністрацію та Донецьку обласну військову адміністрацію.
З цього приводу судова колегія зазначає на таке.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.31 Лісового кодексу України, обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
Частиною 5 ст.122 Земельного кодексу України передбачено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Отже, розпорядником земельних ділянок лісогосподарського призначення за межами населених пунктів є обласні державні адміністрації, а щодо спірної земельної ділянки безпосередньо Донецька обласна державна адміністрація.
Разом з тим, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до тепер.
Закон України "Про правовий режим воєнного стану" визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.
Визначення поняття воєнного стану наведено в статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Так, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 4 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.
У районі, області військові адміністрації утворюються у разі нескликання сесії відповідно районної, обласної ради у встановлені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" строки або припинення їх повноважень згідно із законом, або для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку. У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій (ч.4 ст.4 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”).
Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування. У разі утворення районних, обласних військових адміністрацій у день набрання чинності актом Президента України про їх утворення припиняються повноваження відповідних районних, обласних військово-цивільних адміністрацій (ч.8, ч.9 ст.4 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”).
Статтею 1 Указу Президентом України від 24.02.2022 № 68/2022 на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану" для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку утворено, зокрема, Донецьку обласну військову адміністрацію, у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набувають статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.
Отже, у зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цій статті, обласні, Київська міська державні адміністрації та голови цих адміністрацій набули статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій.
Згідно із ст.1 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" військово-цивільні адміністрації району, області це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом. Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обов`язків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 2 зазначеної норми).
У разі утворення військово-цивільної адміністрації населених пунктів повноваження відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів припиняються з дня призначення керівника такої військово-цивільної адміністрації. Повноваження виконавчих органів зазначених рад, апаратів цих рад та їх виконавчих комітетів, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у таких органах та апаратах, припиняються з дня, наступного за днем прийняття рішення зазначеним керівником військово-цивільної адміністрації населених пунктів про можливість цієї військово-цивільної адміністрації здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (абзац 2 частина 1 статті 3 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації").
У статті 3 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" встановлено, що у день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження міської ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах місцевого самоврядування. Повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюється ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, у урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Колегія суддів зауважує, що Донецька обласна військова адміністрація та Донецька обласна державна адміністрація є одним органом виконавчої влади на місцях з присвоєнням одного ідентифікаційного коду та внесенням даних в ЄДРПОУ, суб`єктом господарювання на земельних ділянках державної власності в межах області та уповноваженим державою органом у спірних правовідносинах з питань розпорядження земельними ділянками лісового фонду. Діяльність органу влади регламентована приписами Конституції України та Закону України "Про місцеві державні адміністрації".
Отже, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, обидві структури мають ідентичний код ЄДРПОУ, тобто є однією юридичною особою.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що набуття статусу військової адміністрації не створює нового суб`єкта права, а лише змінює режим функціонування та назву існуючого органу державної влади на період дії воєнного стану. 
Враховуючи зазначене, з моменту підписання Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/2022, Донецька обласна державна адміністрація набула статусу Донецької обласної військової адміністрації. 
Із урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що уповноваженим органом на захист інтересів держави у даному спорі є саме Донецька обласна військова адміністрація, яка є юридичною особою публічного права і наділена відповідними повноваженнями, а тому зазначення прокурором двох позивачів, які фактично є однією юридичною особою, сприймаються судовою колегією як відображення зміни в найменуванні та обсягу повноважень одного суб`єкта в силу закону та є юридично некоректним. 
Щодо неналежних відповідачів у справі, суд вважає за необхідне вказати на наступне. 
За змістом статті 48 Господарського процесуального кодексу України, визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. 
Вказана правова позиція також викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц, від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17.
Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав. Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові.
За матеріалами справи, Старомлинівська сільська рада вказувала на те, що не є належним відповідачем у даній справі, оскільки нею не вчинялись дії та не приймались рішення щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок та будь-які рішення, які б суперечили законодавству, крім того заявлені позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації не віднесено до її компетенції. 
Прокурор вважає, що належним відповідачем у справі є особа, на користь якої державним реєстратором прийняте оспорюване рішення або щодо державної реєстрації права якої вимагають внесення запису, оскільки право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за Старомлинівською сільською радою Волноваського району 16.06.2021 він є належним відповідачем у справі.
Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. 
Враховуючи зазначене, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку.
Відповідно до п.26 ч.2 ст.15 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад один рік).
Розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин (ст.12).
Частиною 2 статті 10 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування, зокрема, начальник військової адміністрації, крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови.
Станом на даний час відповідне рішення про виконання начальником Старомлинівської сільської військової адміністрації Волноваського району Донецької області повноважень Старомлинівської сільської ради не прийнято, що не заперечується учасниками провадження у справі, у зв`язку з чим вирішення питання відчуження з комунальної власності земельних ділянок покладено на Старомлинівську сільську раду.
За своїм змістом термін “відчуження” означає перехід права власності на певне майно від однієї особи до іншої в добровільному або примусовому порядку. Враховуючи, що витребування майна із чужого незаконного володіння є способом повернення майна, в даному випадку, у зв`язку з реєстрацію права власності за відповідачем, така вимога підпадає під термін відчуження.
Отже, належним відповідачем у даній справі є Старомлинівська сільська рада, як особа, за якою зареєстрована земельна ділянка сільськогосподарського призначення за кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, щодо якої виник спір в частині можливого її формування за рахунок земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 та до повноважень якої належить питання відчуження з комунальної власності земельних ділянок.
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що Старомлинівська сільська військова адміністрація Волноваського району Донецької області обмежена у виконанні своїх повноважень, статтею 15 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” та не уповноважена на прийняття таких рішень, у зв`язку з чим є неналежним відповідачем у справі.
Щодо розгляду справи по суті, колегія суддів зазначає на таке.
Предметом позову у справі є вимоги прокурора про витребування земельної ділянки загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок.
Позовні вимоги прокурора обґрунтовані необхідністю захисту інтересів держави в особі Донецької обласної військової адміністрації у зв`язку з накладенням земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності Старомлинівської сільської ради на землі державної власності лісогосподарського призначення. 
Отже, правильне вирішення цієї справи перебуває у залежності від того, чи знайшло в перебігу розгляду справи підтвердження того факту, що земельна ділянка яка перебуває у комунальній власності частково накладається на землі лісогосподарського призначення. 
В силу положень статей 13, 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч.1 ст.56 ЗК України).
До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства (ч.1 ст.55 ЗК України).
Згідно зі ст.57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Статтею 17 ЛК України (в редакції чинній станом на дату передачі земельної ділянки лісогосподарського призначення у постійне користування третій особі) у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським 
підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.
Так, вище вказано, що передача земельної ділянки лісогосподарського призначення площею 4,0000га Державному підприємству “Великоанадольське лісове господарство”, як спеціалізованому державному лісогосподарському підприємству, підтверджується копією державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №061791 від 18.09.2012.
Згідно з інформації, викладеної у листі №31 від 27.02.2025 третьою особою-1 підтверджено, що передана, згідно державного акту у постійне користування земельна ділянка має кадастровий номер 1421285200:01:001:0300, та межує з кварталом 58 від 1, 2. Вказана земельна ділянка також відображена у плані лісонасаджень Великоновосілківського лісництва Державному підприємству “Великоанадольське лісове господарство” (квартал 58 за даними лісовпорядкування 2004 року).
З пояснень ДП “Великоанадольське лісове господарство”, квартал 58 виділ 1, 2 змінено на квартал 97 виділ 5, 7, за матеріалами лісовпорядкування 2020, що також підтверджується листом ВО “Укрдержліспроект” №03/382-25 від 12.03.2025. 
Передача саме вказаної земельної ділянки узгоджується з розділом 2 поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, зокрема, опис меж земельної ділянки: від А до Б землі на території Старомлинівської сільської ради, від Б до А – ДП “Великоанадольське лісове господарство”. 
Тобто, колегія суддів зазначає, що саме земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 була передана у постійне користування ДП “Великоанадольське лісове господарство” у 2012 році.
Право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано. 
З матеріалів справи убачається, що 05.05.2017 Відділом у Великоновосілківському районі міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м.Донецьк Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 7,6408 га з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 на праві власності Великоновосілківської райдержадміністрації.
Надалі, вказана земельна ділянка на підставі наказу Головного управління Держагеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ передана Старомлинівській сільській об`єднаній територіальній громаді, в особі Старомлинівської сільської ради, у комунальну власність, що підтверджується актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 04.12.2020. 
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №413172202 від 13.02.2025, право власності зареєстровано 16.06.2021. 
Згідно з витягом з картографічної бази даних ДП “Великоанадольський лісгосп” Великоновосілківського лісництва частини кварталу №97, наданої Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням (ВО “Укрдержліспроект”), земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267.
Вказане підтверджується співставленням даних геоінформаційної системи “Ліси України”, вебресурсу “Відкриті дані земельного кадастру України” та Національної кадастрової системи, а також тематичними картами ретроспективного супутникового моніторингу кадастрових ділянок 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300, копії яких долучені до матеріалів справи.
Головне управління Держгеокадастру в обґрунтування своєї правової позиції вказує на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 має інше місце розташування ніж відображене у Національній кадастровій системі України, відповідно до схеми землеустрою техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, викопіювання з якої надається. При цьому, зауважуючи, що будь-яка землевпорядна документація на земельні ділянки з кадастровими номерами 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300 її розробниками до Головного управління не передана. 
Статтею 1 Закону України “Про землеустрій” визначено, що документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.
Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Схема землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць є видом документації із землеустрою (ст.25 Закону України “Про землеустрій”).
Відповідно до ст.45 Закону України “Про землеустрій” схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються з метою визначення перспективи щодо використання та охорони земель, для підготовки обґрунтованих пропозицій у галузі земельних відносин, організації раціонального використання та охорони земель, перерозподілу земель з урахуванням потреби сільського, лісового та водного господарств, розвитку сіл, селищ, міст, територій оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення тощо. Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць розробляються щодо території відповідного району, села, селища, міста.
Схема землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель відповідної адміністративно-територіальної одиниці включає, зокрема, матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування.
Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання “Укрдержліспроект” (далі - ВО “Укрдержліспроект”), яким надано витяг з картографічної бази даних ДП “Великоанадольський лісгосп” Великоновосілківського лісництва частини кварталу №97 в підтвердження факту накладення спірних земельних ділянок, створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО “Укрдержліспроект” здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.
Вказане узгоджується з постановами Верховного Суду від 13 листопада 2019 у справі № 361/6826/16-ц, від 24 квітня 2024 у справі № 940/751/20.
Варто зазначити, що ВО «Укрдержліспроект» є уповноваженою установою, яка здійснює лісовпорядкування на всій території України, веде облік лісів і має повноваження щодо виготовлення офіційних лісовпорядних матеріалів, незалежно від форм власності користувачів.
Окрім того, усі землі, на які є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, є земельними ділянками лісового фонду України.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами, зокрема, Інструкцією про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986.
Зокрема, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування. Отже, планово-картографічні матеріали можуть бути належним доказом у справі, виходячи зі змісту інформації, яку вони містять (подібні за змістом висновки наведено у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду від 21.01.2015 у справі № 6-224цс14, від 01.07.2015 у справі № 6-50цс15, від 01.03.2018 у справі № 911/2049/16, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі №488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 13.06.2018 у справі № 369/1777/13-ц, від 13.11.2019 у справі № 361/6826/16.
У матеріалах справи наявні копії планшетів, Проект організації та розвитку лісового господарства, який включає “Таксаційний опис, поквартальні суми площ та загальних запасів насаджень Великоновосілківського лісництва” Державного підприємства “Великоанадольське лісове господарство”, з яких убачається розташування спірної ділянки в межах земель лісогосподарського призначення. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані прокурором до матеріалів справи копії документів, в тому числі Проект організації та розвитку лісового господарства, який включає “Таксаційний опис, поквартальні суми площ та загальних запасів насаджень Великоновосілківського лісництва” Державного підприємства “Великоанадольське лісове господарство”, копії планшетів є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи зазначене, а також надані докази у вигляді скріншотів з даними геоінформаційної системи “Ліси України”, вебресурсу “Відкриті дані земельного кадастру України” та Національної кадастрової системи, у вигляді поземельних книг, планшети, а також тематичні карти ретроспективного супутникового моніторингу кадастрових ділянок 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300, факт часткового накладення земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, є доведеним.
Статтею 117 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.
До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.
За змістом ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, у редакції чинній станом на дату передачі земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 у комунальну власність (далі – Положення від 14.01.2015 №15).
Підпунктом 31 пункту 4 Положення від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.
З матеріалів справи убачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га передана у комунальну власність Старомлинівської сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Старомлинівської сільської ради, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру від 14.12.2020 №13-ОТГ, відповідна передача підтверджується актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 04.12.2020 та реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав.
При цьому, судом встановлено факт часткового накладення земельних ділянок з кадастровими номерами 1421285200:01:001:0267 (сільськогосподарського призначення) та 1421285200:01:001:0300 (лісогосподарського призначення).
Земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 передана у постійне користування третій особі-1 у 2012, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельної ділянкою серії ЯЯ №061791 від 18.09.2012, дата державної реєстрація вказаної земельної ділянки, згідно поземельної книги, 03.04.2004. Реєстрація земельної ділянки 1421285200:01:001:0300 відбулась 05.05.2017, що свідчить про формування та державну реєстрацію ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 раніше земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267. 
Апелянт зазначає, що право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Старомлинівською сільською радою Волноваського району Донецької області зареєстровано 16.06.2021 (номер запису 42602160), а вирішення питання щодо виділення та реєстрації земельної ділянки площею 7,6408 га з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 за Старомлинівською сільською радою було здійснено раніше, ніж земельної ділянки площею 4,000 га за кадастровим номером 1421285200:01:001:0300,
Також, вважає, що державна реєстрація речових прав на земельну ділянку площею 4,000 га за кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 не відбулася, а лише відбулась передача земельної ділянки в постійне користування ДП "Великоанадольське лісове господарство" для лісогосподарського призначення на підставі Акту на право постійного користування земельною ділянкою від 18.09.2012 Серія ЯЯ №061791.
Судова колегія вважає зазначені аргументи необґрунтованими, з огляду на таке.
Так, положеннями ст. 202 ЗК України (в редакції від 01.01.2004), державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. 
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” в редакції Закону від 01.07.2004, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку.
Дані обліку земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та кадастровий номер об`єкта нерухомості є основою для формування Державного реєстру прав (ч.2 ст.4 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” в редакції Закону від 01.07.2004).
Частиною 3 ст.3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” в редакції Закону від 01.12.2020 (станом на дату передачі спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення), речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Таким чином, державна реєстрації земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 зареєстрована у відповідності до положень чинного на той час законодавства, що підтверджується даними із поземельної книги, що спростовує доводи апелянта про зворотне. 
З огляду на зазначене, земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 частково сформована із земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300.
Відповідно до ч.7 ст.20 Земельного кодексу України, в редакції від 16.10.2020, зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. 
За матеріалами справи, Секретаріат Кабінету Міністрів України у відповіді на запит Волноваської окружної прокуратури Донецької області повідомив, що Кабінетом Міністрів України не приймались рішення про погодження зміни цільового призначення, відведення, вилучення, припинення права постійного користування Державного підприємства “Великоанадольське лісове господарство” земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 (лист 8135/0/2-24 від 03.04.2024).
Таким чином, господарський суд першої інстанції вірно встановив, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 04.12.2020 №13-ОТГ “Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність” в частині передачі земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, площею 7,6408га, з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не відповідає положенням чинного земельного законодавства. 
Згідно з положеннями стаття 15 Закону України “Про Державний земельний кадастр” земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі.
Виходячи із викладеного, з метою визначення площі перетину земельних ділянок 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300 розташованої в межах спірної земельної ділянки, координат окружної межі та прив`язку меж до пунктів Державної геодезичної мережі прокурором залучено інженера-землевпорядника ФОП Саприкіна О.В., який за результатами виконаних робіт надав матеріали щодо частини спірної земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, яка накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, із визначенням координат її поворотних точок та їх прив`язок до пунктів ДГМ України на замовлення Донецької обласної прокуратури, що розташована за межами населених пунктів, на території Волноваського району (до об`єднання Великоновосілківського) Донецької області, Старомлинівська сільська рада, копії яких долучені до матеріалів справи.
З вказаних матеріалів вбачається, що загальна площа спірної частини земельних ділянок складає 1,3690га, з наступними координатами: 1) Х 5280699,4600 Y 6173425,4100; 2) Х 5280666,8600 Y 6173442,7300; 3) Х 5280464,0400 Y 6173562,6100; 4) Х 5280462,6944 Y 3173563,3885; 5) Х 5280534,6230 Y 6173490,9730; 6) Х 5280698,5662 Y 6173324,5338; 7) Х 5280699,5800 Y 6173326,6500; 8) Х 5280733,3201 Y 6173396,3496; 9) Х 5280727,9610 Y 6173412,2430; 10) Х 5280725,8957 Y 6173414,6903.
Так само не приймаються аргументи апелянта на те, що за відсутності можливості перевірки координат поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 1,3690 га та підтвердження факту накладання на земельну ділянку з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, яка перебуває у комунальній власності Старомлинівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області, витребування є передчасним до моменту деокупації та проведення відповідних перевірок, з огляду на вказане нижче. 
Статтею 1 Закону України “Про топографо-геодезичну та картографічну діяльність” передбачено, що топографо-геодезичні та картографічні роботи - це процес створення геодезичних, топографічних і картографічних матеріалів, даних, топографо-геодезичної та картографічної продукції.
За змістом ст.791, 184 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, землеустрій передбачає, зокрема, встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок, проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.
Отже, в межах даної справи необхідно встановити саме межі перетину вже сформованих земельних ділянок з встановленими межами та координатами, а не сформувати нову земельну ділянку. 
Разом з цим, загальновідомим є факт того, що Старомлинівська сільська територіальна громада, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, з 24.02.2022 по 04.03.2022 була віднесена до територій активних бойових дій, а з 05.03.2022 та по теперішній час є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, що унеможливлює проведення будь-яких робіт безпосередньо на місцевості. 
При цьому, відповідно до ст.25 Закону України “Про Державний земельний кадастр” поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який, зокрема, містить відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площу; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дату державної реєстрації земельної ділянки.
Банк геодезичних даних - система, що складається з баз даних геодезичних пунктів (супутникових, геодезичних, нівелірних, гравіметричних), системи керування базами даних геодезичних пунктів і прикладного програмного забезпечення для оброблення, зберігання та захисту даних, організації доступу до геодезичної інформації. Геодезичні, супутникові, нівелірні та гравіметричні дані, отримані в результаті топографо-геодезичної і картографічної діяльності, підлягають обліку, обробленню та збереженню в установленому законодавством порядку, що є основою банку геодезичних даних. Банк геодезичних даних формується з: результатів супутникових спостережень, які реєструються та накопичуються станціями спостережень глобальних навігаційних супутникових систем (дані траєкторних, метеорологічних, тропосферних та іоносферних вимірювань); результатів вимірювань та вирівнювання геодезичних, нівелірних і гравіметричних мереж, координат і висот пунктів, інших кількісних та якісних характеристик елементів Державної геодезичної мережі; відомостей про геодезичні знаки і центри геодезичних пунктів на території країни (п.п.2, 41, 42 Порядок побудови Державної геодезичної мережі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 №646). Тобто банк геодезичних даних сформований в результаті топографо-геодезичної і картографічної діяльності.
За таких обставин, беручи до уваги те, що поземельні книги щодо спірних земельних ділянок містять координати поворотних точок меж земельних ділянок, а отримані виписки з Банку геодезичних даних містять координати та висоти пунктів ДГМ, інженером – землевпорядником правомірно визначено координати меж земельної ділянки, яка складає 1,3960га та знаходиться в межах земельних ділянок 1421285200:01:001:0267 та 1421285200:01:001:0300, а також прив`язку меж до пунктів Державної геодезичної мережі, та надані матеріали підтверджують площу та координати перетину земельних ділянок. 
При цьому, координати поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300, зазначені у державному акті серії ЯЯ № 9061791, виданому 18.09.2012 ДП "Великоанадольське лісове господарство" на право постійного користування земельною ділянкою збігаються з координатами, вказаними у поземельній книзі.
Апелянт зазначає, що відповідно до схеми землеустрою техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 має інше місце розташування ніж відображене у Національній кадастровій системі України. 
Аналогічні аргументи містяться й в додаткових поясненнях, які надійшли до суду апеляційної інстанції від Донецької обласної військової адміністрації. 
З цього приводу судова колегія зауважує, що само по собі посилання апелянта на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 має інше місце розташування ніж відображене у Національній кадастровій системі України не спростовує суті заявлених позовних вимог, оскільки може свідчити про можливі розбіжності кадастрового обліку, втім не є належними та допустимими доказами для висновку про відсутність у держави прав на таку земельну ділянку.
Так само не має вирішального значення і посилання на лист ВО “Укрдержліспроект” про відсутність лісових насаджень на земельній ділянці, оскільки визначальним у даній справі є не формальне співпадіння або розбіжність координат у кадастрових відомостях чи фактичний стан рослинного покриву, а чи охоплює сформована та зареєстрована земельна ділянка частину земель, яка відповідно до законодавства належить до земель лісового фонду та перебуває у державній власності.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що сам по собі стан земельної ділянки або зміна характеру рослинності не змінює категорії земель та не припиняє прав держави на такі землі.
Окрім того, набуття радою у власність частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з порушенням земельного законодавства порушує права та інтереси держави в особі Донецької обласної військової адміністрації в частині права вільного володіння і розпорядження земельною ділянкою 1421285200:01:001:0300, а також права ДП “Великоанадольське лісове господарство” в частині права користування нею. 
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що тимчасова окупація відповідної території сама по собі не звільняє суд від обов`язку надати оцінку наявним у справі доказам та не може розглядатись як підстава для відкладення встановлення обставин справи до моменту деокупації.
Колегія суддів виходить з того, що відсутність судової земельно – технічної експертизи не виключає можливості встановлення накладання земельних ділянок, оскільки відповідні обставини можуть бути доведені іншими належними та допустимими доказами, що підлягають оцінці судом у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором доведено порушення прав Донецької обласної військової адміністрації на спірну земельну ділянку, апелянт зазначені обставини не спростував, тому наступним питанням, яке підлягає з`ясуванню, є оцінка ефективності та правомірності способу захисту, про застосування якого просить прокурор.
Щодо способу захисту порушеного права, слід зазначити на таке.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ГПК України).
Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті 15, 16 ЦК України). Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц та від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є правомірним та ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 22 лютого 2022 року у справі №761/36873/18.
Застосований судом спосіб захисту має бути правомірним - таким, що відповідає правовій природі відносин, що виникли між сторонами спору, тобто відповідати праву; тоді як ефективність характеризує спосіб захисту відповідно до критерію його дієвості у відновленні порушеного права та інтересу.
Згідно із частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Зазначені способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних (а так само інших зобов`язальних) відносин, і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У такому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною правочину, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, визначених частиною першою статті 388 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 17 лютого 2016 у справі №6-2407цс15).
Так, прокурор звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив усунути перешкоди Донецькій обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення з кадастровим номером 1421285200:01:001:0300 площею 4,0000 га шляхом скасування вчиненої 05.05.2017 у Державному земельному кадастрі та 16.06.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408 га, розташованої в межах території Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області.
Надалі, предмет позову змінено та прокурором заявлено вимогу про витребування земельної ділянки загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок.
За матеріалами справи, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Територіальна громада в особі Старомлинівської сільської ради є особою, за якою зареєстроване право власності на спірну частину земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, площею 7,6408.
Отже, у спірних правовідносинах держава в особі Донецької обласної військової адміністрації втратила право володіння земельною ділянкою внаслідок формування та реєстрації іншої земельної ділянки, яка включає частину земель державної власності.
З моменту реєстрації права Старомлинівської сільської ради на земельну ділянку кадастровим номером 1421285200:01:001:0267, Донецька обласна військова адміністрація фактично втратила право володіння спірною частиною земельної ділянки, оскільки реалізація такого володіння є неможливою без припинення зареєстрованого речового права іншої особи.
У правових висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22.01.2025 у справі № 446/478/19, зазначено, що у разі часткового накладання спірної земельної ділянки на земельну ділянку позивача, витребування як належний спосіб захисту не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається.
Для вирішення подібних спорів земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України “Про Державний земельний кадастр”). Не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Таке втручання не може визнаватися законним. Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством. 
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі; 2) чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті; 3) чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції Європейський суд з прав людини констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або для контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.
Можливість віндикації майна, його витребування від особи, яка незаконно або свавільно заволоділа ним, має нормативну основу в національному законодавстві.
Повернення державі земельної ділянки, привласненої органом місцевого самоврядування у порушення вимог земельного законодавства, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням.
Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Рисовський проти України» від 20.10.2011, «Кривенький проти України» від 16.02.2017).
Водночас не вбачається порушення справедливого балансу в разі витребування майна від недобросовісного набувача без будь-якої компенсації. Протилежний підхід стимулював би неправомірне та свавільне заволодіння чужим майном та фактично передбачав би винагороду за порушення законодавства і прав інших осіб. Крім того, недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає критерію мирного володіння майном. Натомість таке заволодіння є порушенням мирного володіння інших осіб. Відтак витребування майна від недобросовісного набувача не є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
З огляду на характер спірних правовідносин відсутні ознаки невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини.
Отже, беручи до уваги, що порушення прав держави полягає у вибутті з її володіння земельної ділянки, внаслідок державної реєстрації права за Старомлинівською сільською радою, у такому випадку належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку позивача.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо неналежного способу захисту, апеляційний суд виходить з того, що формування та державна реєстрація спірної земельної ділянки з накладанням на землі лісового фонду призвели до вибуття відповідної частини земель із володіння держави, що зумовлює допустимість обраного прокурором способу судового захисту.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що належним способом захисту порушеного права у справі, що розглядається, є віндикаційний позов, а саме, позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається, що відповідає заявленій вимозі, викладеній у заяві про зміну предмету позову. 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги Першого заступника керівника Волноваської окружної прокуратури у Донецькій області в інтересах держави в особі позивача Донецької обласної державної адміністрації, Донецької обласної військової адміністрації про витребування земельної ділянки загальною площею 1,3690 га, що є частиною земельної ділянки з кадастровим номером 1421285200:01:001:0267 площею 7,6408га, в межах 10 поворотних точок є законними, обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню за наведених у даній постанові підстав.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Разом з тим, 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Таким чином, оцінюючи доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції стандарту доказування та нібито формальний підхід до аналізу доказів, апеляційний суд зазначає, що такі доводи були предметом самостійної перевірки судом апеляційної інстанції. 
Переглядаючи справу колегія суддів здійснила власну оцінку всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності з урахуванням стандарту переваги вірогідності, встановленого ст. 78 ГПК України та дійшла висновку, що сукупність доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції є більш переконливою для підтвердження обставин, на які посилався позивач, ніж доводи про їх відсутність.
Апеляційний суд також зазначає, що посилання апелянта на можливі кадастрові помилки не спростовують установлених у справі обставин, оскільки такі розбіжності підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами та не можуть самі по собі свідчити про відсутність накладання земельної ділянки на землі лісового фонду або про припинення прав держави на них.
За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що суд першої інстанції відступив від вимог щодо повної та всебічної оцінки доказів або неправильно застосував стандарт доказування, а відповідний аргумент апеляційної скарги є проявом незгоди з результатом оцінки доказів, як таким.
Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Усі інші доводи, обґрунтування, посилання враховані судом апеляційної інстанції, проте є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові.
Отже, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі “Серявін та інші проти України” вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст.276 ГПК України)
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 269,270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу  Старомлинівської сільської ради Волноваського району Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2025 у справі № 905/697/25 – залишити без задоволення.
2.Рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2025 у справі №905/697/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 03.02.2026. 

Головуючий суддя С.Ч. Жельне

Суддя П.В. Тихий 

Суддя І.А. Шутенко