УХВАЛА

03 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 520/5814/24
провадження № К/990/36443/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Острицького Андрія Олеговича про передачу справи               № 520/5814/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд Великої Палати Верховного Суду,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у непідготовці та ненаданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами чинними станом на 01 січня 2024 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»                            (далі - Постанова № 704), щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, та з урахуванням окремого доручення Міністра оборони України № 183/уд від 16 січня 2024 року із зазначенням відомостей про надбавку за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2024 року основного розміру його пенсії; 
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2024 року основного розміру його пенсії.

2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від                10 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного від 28 серпня 2024 року у справі № 520/5814/24.

5. Представником позивача заявлено клопотання про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

6. В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що Касаційним адміністративним судом сформовано протилежну практику в аналогічних правовідносинах викладену в постановах від  21 жовтня 2025 року у справі № 600/193/24-а, від 20 жовтня 2025 року у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі № 420/3824/25. Заявник вказує на необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, а тому є підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для визначення правової позиції чи підлягають застосуванню судами у період чинності постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» норми цієї постанови, які не відповідають нормативно-правовим актам вищої юридичної сили, чи все ж таки слід застосовувати норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.

7. Відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

8. Підстава для передачі касаційним судом справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, визначена частиною п`ятою статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає наявність у справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

9. За усталеною практикою розгляду Великою Палатою Верховного Суду питання прийнятності справ на підставі частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України, про наявність у справі виключної правової проблеми свідчить: відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; наявність протилежних і суперечливих судових рішень та глибоких розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами.

10. Оскільки представником позивача не наведено обґрунтувань, за якими заявник вбачає необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні, оскільки Суд не вбачає в спірних правовідносинах виключної правової проблеми, такі правовідносини врегульовано нормами права, які є чіткими та в повній мірі дозволяють вирішити спір.

11. З урахуванням наведеного та доводів представника позивача, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що поставлене заявником питання не містить виключної правової проблеми.

12. Таким чином, клопотання представника позивача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає. 

Керуючись статтями 346, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Острицького Андрія Олеговича про передачу справи № 520/5814/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                                                  Н.В. Коваленко

судді                                                                                                                                                                                                           Я.О. Берназюк 

                                                                                                                                                                                                                    С.М. Чиркін