ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 січня 2026 року справа №200/6365/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Чекменьов Г.А.), складеного в повному обсязі 06 січня 2025 року, у справі № 200/6365/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 262740011871 від 07.05.2024 про відмову у зарахуванні стажу за період роботи з 01.01.1998 по 30.11.1998, з 01.02.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.07.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 02.06.2010, з 16.09.2012 по 04.11.2012, з 01.03.2013 по 10.03.2013, з 01.06.2013 по 05.06.2013, з 01.08.2013 по 06.08.2013, з 01.10.2013 по 05.10.2013;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу період роботи з 01.01.1998 по 30.11.1998, з 01.02.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.07.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 02.06.2010, з 16.09.2012 по 04.11.2012, з 01.03.2013 по 10.03.2013, з 01.06.2013 по 05.06.2013, з 01.08.2013 по 06.08.2013, з 01.10.2013 по 05.10.2013.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 262740011871 від 07.05.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.05.2024 з урахуванням висновків суду про зарахування до стажу роботи періодів з 01.01.1998 по 30.11.1998, з 01.02.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.05.1999, з 01.07.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 02.06.2010, з 16.09.2012 по 04.11.2012, з 01.03.2013 по 10.03.2013, з 01.06.2013 по 05.06.2013, з 01.08.2013 по 06.08.2013, з 01.10.2013 по 05.10.2013 згідно з відомостями Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі № 200/6365/24, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відмовити у задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що управлінням прийнято обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до вимог чинного законодавства.
Зазначив, що в даному випадку позовні вимоги є передчасними, так як позивачці в цивільному процесі треба встановлювати факт належності документа, а не в адміністративному процесі зобов`язувати державний орган вчинити дії.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .
Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 30.05.2024 № 4648 щодо призначення пенсії за віком. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності прийнято рішення від 07.05.2024 №262740011871 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідно стажу роботи 31 рік.
В оскарженому рішенні встановлено, що страховий стаж особи становить: 06 років 09 місяців 10 днів. 
За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховані такі періоди роботи: з 01.01.1998 по 30.11.1998, з 01.02.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 28.01.2010, з 01.02.2010 по 25.02.2010, з 01.03.2010 по 30.03.2010, з 01.04.2010 по 28.04.2010, з 01.05.2010 по 28.05.2010, з 01.06.2010 по 02.06.2010 в ПП “Західтранссервіс”, в ПАТ “Українська транспортна страхова компанія” та в СТ “Світанок”, з 01.11.2010 по 30.11.2010 в ПАТ “Українська транспортна страхова компанія”, з 01.09.2012 по 15.09.2012, з 01.10.2012 по 09.10.2012, з 01.11.2012 по 04.11.2012, з 01.03.2013 по 10.03.2013, з 01.06.2013 по 05.06.2013, з 01.08.2013 по 06.08.2013, з 01.10.2013 по 05.10.2013 в ПП “Турне классик” відповідно до індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки в довідці про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків по батькові ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним - ОСОБА_3 . 
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на зарахування стажу за спірними періодами має бути відновленим із зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії
Суд погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до положень частини першої статті 1 № 1058 встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Згідно з абзацом 1 частини другої цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Законом № 1058 визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Приписами ст. 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
При цьому, суд зазначає що положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.
Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
У спірному рішенні № 262740011871 від 07.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що не зарахування періодів роботи: з 01.01.1998 по 30.11.1998, з 01.02.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 28.01.2010, з 01.02.2010 по 25.02.2010, з 01.03.2010 по 30.03.2010, з 01.04.2010 по 28.04.2010, з 01.05.2010 по 28.05.2010, з 01.06.2010 по 02.06.2010 в ПП “Західтранссервіс”, в ПАТ “Українська транспортна страхова компанія” та в СТ “Світанок”, з 01.11.2010 по 30.11.2010 в ПАТ “Українська транспортна страхова компанія”, з 01.09.2012 по 15.09.2012, з 01.10.2012 по 09.10.2012, з 01.11.2012 по 04.11.2012, з 01.03.2013 по 10.03.2013, з 01.06.2013 по 05.06.2013, з 01.08.2013 по 06.08.2013, з 01.10.2013 по 05.10.2013 в ПП “Турне классик” відповідно до індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, спричинено невідповідністю в реєстраційному номері облікової картки платника податків по-батькові позивача « ОСОБА_2 » та паспортним даним « ОСОБА_3 ».
Трудова книжка є основним документом для підтвердження трудової діяльності, уточнююча довідка може бути основним доказом підтвердження стажу коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці.
Трудова книжка позивача фактично містить запис про роботу позивача головою правління Садового товариства «Світанок» з 02.10.2006 по 02.10.2010.
Дійсно, довідка про присвоєння РНОКПП позивача дійсно видана на ім`я ОСОБА_1 , тоді як паспорт позивача видано на ім`я ОСОБА_1 . 
Відповідно до пункту 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. 
При цьому, індивідуальні відомості про застраховану особу Форми ОК-5 позивача з Реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містять інформацію про трудову діяльність та сплату страхових внесків за період з 1998 року по лютий 2013 року, та не містять розбіжностей ані з паспортними даними позивача, ані з наданим реєстраційним номером облікової картки платника податків.
У досліджених правовідносинах особа позивача не є спірною, оскарження рішення органу Пенсійного фонду здійснюється в порядку адміністративного судочинства, а недоліки довідки про присвоєння РНОКПП в оскарженому рішенні не зазначені, як підстава для відмови у призначенні пенсії.
Тому відомості Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дозволяють встановити належність сплачених страхових внесків за періоди трудової діяльності з 01.01.1998 по 30.11.1998, з 01.02.1999 по 28.02.1999, з 01.04.1999 по 31.10.1999, з 01.12.1999 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 28.01.2010, з 01.02.2010 по 25.02.2010, з 01.03.2010 по 30.03.2010, з 01.04.2010 по 28.04.2010, з 01.05.2010 по 28.05.2010, з 01.06.2010 по 02.06.2010 в ПП “Західтранссервіс”, в ПАТ “Українська транспортна страхова компанія” та в СТ “Світанок”, з 01.11.2010 по 30.11.2010 в ПАТ “Українська транспортна страхова компанія”, з 01.09.2012 по 15.09.2012, з 01.10.2012 по 09.10.2012, з 01.11.2012 по 04.11.2012, з 01.03.2013 по 10.03.2013, з 01.06.2013 по 05.06.2013, з 01.08.2013 по 06.08.2013, з 01.10.2013 по 05.10.2013 в ПП “Турне классик” стосовно саме позивача - ОСОБА_1 .
Окрім того, відповідачем не надано доказів повідомлення позивача щодо необхідності надати виправлену довідку про присвоєння РНОКПП всупереч вищенаведеним вимогам Порядку № 22-1.
Отже доводи позивача щодо неналежного виконання обов`язків відповідачем при розгляді наданих документів для призначені пенсії та безпідставного не прийняття до уваги записів трудової книжки та даних з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, що обумовлює задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги є неприйнятними та повністю спростовуються висновками суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі № 200/6365/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13 січня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар 
Е.Г. Казначеєв
І.В. Сіваченко