ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/6415/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) з наступними позовними вимогами:
1) визнати протиправними дії щодо утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18030,50 грн, без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/31963/23;
2) стягнути недоотримане грошове забезпечення в розмірі 18030,50 грн, у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/31963/23; 
3) визнати протиправними дії щодо утримання військового збору в розмірі 5 відсотків із суми 283 796,39 грн, при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/31963/23;
4) стягнути недоотримане грошове забезпечення в розмірі 3,5 відсотка в сумі 9932,87 грн, у вигляді утриманого військового збору при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/31963/23;
5) визнати протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2014, 2015, 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24;
6) зобов`язати здійснити перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2014, 2015, 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24, та з урахуванням раніше виплачених сум;
7) визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення перерахунку та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24;
8) зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24, та з урахуванням раніше виплачених сум;
9) визнати протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.10.2020 із розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення;
10) зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.10.2020 із розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу у Збройних силах України з 1993 по 05.10.2020. 
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №198 від 05.10.2020 позивач був виключений зі списків особового складу частини у зв`язку з звільненням у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу.
На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі №140/31963/23, яке набрало законної сили 14.05.2024, відповідач нарахував заборговане грошове забезпечення в сумі – 283 796,39 грн, що стверджується зведеним розрахунком.
11.03.2025 позивачу нараховано грошове забезпечення в сумі 229 537,51 грн.
11.04.2025 позивачу нараховано грошове забезпечення в сумі 22 038,56 грн, що підтверджується відомостями №17 від 10.03.2025, №24 від 10.04.2025.
Позивач вважає, що відповідач виконавши судове рішення у справі №140/31963/23 вчинив нові дії з метою порушення законних прав позивача не здійснивши належної компенсації податків, та застосував завищені податки.
Крім того, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 у справі №140/2660/22 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 :
- здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги за 2014, 2015, 2017 роки з врахуванням в складі щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.
- здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди.
На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі №140/6374/24 розмір щомісячної додаткової грошової винагороди позивача збільшився, у зв`язку з чим позивач має право на перерахунок та виплату даних видів грошового забезпечення із врахуванням оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно судового рішення по справі №140/6374/24.
Також, позивач зазначив, що відповідач усе грошове забезпечення, крім грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, розрахував шляхом множення розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року.
Компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, розрахував шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025 апеляційну скаргу позивача задоволено та скасовано ухвалу від 17.06.2025, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін. Витребувано у позивача документи, якими обґрунтовано позовні вимоги та які були додані до позовної заяви при первинному звернені до суду, а також копії позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача. Витребувано у відповідача, у строк для подання відзиву на позовну заяву, інформацію про: 
1) нараховану та виплачену матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017 роки; 
2) нараховану та виплачену грошову допомогу на оздоровлення за 2014-2017 роки;
3) грошову компенсацію за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки (кількість днів та розрахунок її виплати).
Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі сторони отримали 03.12.2025 у зареєстрований через підсистему «Електронний суд» кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, проте правом подачі відзиву, у становлений ухвалою строк, не скористався.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.
Суд встановив, що як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 з 1993 по 05.10.2020 проходив службу у Збройних силах України.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №198 від 05.10.2020 позивач був виключений зі списків особового складу частини у зв`язку з звільненням у запас за підпунктом «к» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 №140/31963/23 задоволено частково.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 05.10.2020 включно із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 3989,55 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у повному розмірі за період з 01.03.2018 по 05.10.2020 включно із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 3989,55 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 у відмові у здійснені перерахунку та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, та грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 05.10.2020 виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, та грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 05.10.2020 виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та поданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, за період з 01.01.2020 по 30.09.2020.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 скласти та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, за період з 01.01.2020 по 30.09.2020.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та поданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 грошового атестату щодо його розмірів грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 01.01.2020 по 05.10.2020.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 скласти та надати до ІНФОРМАЦІЯ_1 грошовий атестат щодо розмірів грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 01.01.2020 по 05.10.2020.
Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2660/22 від 21.04.2023 з 01.01.2014 по місяць, що передує місяцю фактичного виконання рішення суду.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2660/22 від 21.04.2023 з 01.01.2014 по місяць, що передує місяцю фактичного виконання рішення суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі №140/31963/23, яке набрало законної сили 14.05.2024, відповідач нарахував заборговане грошове забезпечення в сумі – 283 796,39 грн, що стверджується зведеним розрахунком.
11.03.2025 позивачу нараховано грошове забезпечення в сумі 229 537,51 грн.
11.04.2025 позивачу нараховано грошове забезпечення в сумі 22 038,56 грн, що стверджується відомостями №17 від 10.03.2025, №24 від 10.04.2025.
Проте, позивач зазначає, що відповідач виконавши судове рішення у справі №140/31963/23 вчинив нові дії з метою порушення законних прав позивача не здійснивши належної компенсації податків, та застосував завищені податки.
Згідно розрахунково - платіжної відомості від 10.03.2025 №17 визначено, розмір грошового забезпечення становить 255 174,88 грн, з якої утримано ПДФО (18%) в розмірі - 45931,48 грн, проте компенсовано ПДФО лище в розмірі – 33 052,85 грн.
Також утримано військовий збір (5%) в розмірі – 12 758,74 грн.
Згідно розрахунково - платіжної відомості від 10.04.2025 №24 визначено, розмір грошового забезпечення становить 28 621,51 грн, з якої утримано ПДФО (18%) в розмірі - 5151,87 грн, та не компенсовано ПДФО - 0,00 грн.
Також утримано військовий збір (5%) в розмірі – 1 431,08 грн.
Позивач вважає, що нарахування та виплата грошового забезпечення має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44. 
Разом з тим зауважує, що застосування відповідачем до позивача 5% військового збору замість 1,5% є протиправним, та підлягає поверненню в розмірі - 3,5%.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.04.2023 у справі №140/2660/22 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 :
- здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги за 2014, 2015, 2017 роки з врахуванням в складі щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.
- здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі №140/6374/24 зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 28.02.2018 з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Оскільки, розмір щомісячної додаткової грошової винагороди позивача збільшився, у зв`язку з чим позивач має право на перерахунок та виплату даних видів грошового забезпечення із врахуванням оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно судового рішення по справі №140/6374/24.
Позивач зазначає, що на виконання рішення від 05.02.2024 №140/31963/23 відповідач усе грошове забезпечення, крім грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, розрахував шляхом множення розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020.
Проте, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, розрахував шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
19.04.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ №704, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.
Листом від 22.05.2025 №1193/494/1/739/пс, відповідач своєю бездіяльністю проігнорував порушені питання позивача викладені у заяві від 19.04.2025, що є фактичною відмовою у вирішенні порушених питань.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються всіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Приписами статті 2 Закону №2011-XII визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії щодо утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18 030,50 грн, без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/31963/23, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2005 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.
Відповідно до пунктів 2-6 Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відповідно до зведеного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 за рішенням суду від 05.02.2024 справа №140/31963/23 нараховано:
Одноразова грошова допомога при звільненні – 38 216,61 грн;
Грошова допомога для оздоровлення за 2020 рік – 3 057,15 грн;
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік -17 843,60 грн;
Грошове забезпечення за 2020 рік -26 002,78 грн;
Компенсація за додаткову невикористану відпустку - 211,20 грн;
Різниця в розмірі індексації за період з 01.03.2018 по 05 10.2020 -98 295,60 грн;
Компенсація за порушення термінів виплати по р/с від 21.04.2023 справа №140/2660/22 – 100 169,45 грн.
Разом донараховано – 283 796,39 грн
Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, і як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Разом з тим одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога для оздоровлення за 2020 рік, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, також походять від грошового забезпечення позивача.
При цьому, вище наведені виплати мали бути нараховані відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату.
Таким чином, грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, нарахування та виплата грошового забезпечення має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом у постановах від 27.07.2023 у справі №380/813/22, від 27.09.2023 у справі №420/23176/21.
Однак, щодо здійснення нарахування компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44 з компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає наступне.
Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не входить до складу грошового забезпечення, а є фактично мірою відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум при звільненні, то позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.
Згідно розрахунково - платіжної відомості від 10.04.2025 №24 позивачу нараховано компенсацію за порушення термінів виплати – 28 621,51 грн, з якої утримано ПДФО (18%) в розмірі – 5 151,87 грн, та не компенсовано ПДФО - 0,00 грн.
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що відповідачем правомірно не компенсовано ПДФО за компенсацію за порушення термінів виплати.
Згідно розрахунково - платіжної відомості від 10.03.2025 №17 позивачу нараховано:
індексацію – 98 295,60 грн;
перерахунок грошового забезпечення - 26 002,78 грн;
компенсація за порушення термінів виплати- 71 547,94 грн;
компенсація за додаткову відпустку- 211,20 грн;
матеріальна грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань- 17843,60 грн;
грошова допомога на оздоровлення- 3 057,15 грн;
одноразова грошова допомога при звільненні -38 126,61 грн;
Разом: 255 174,88 грн, з даної суми утримано ПДФО (18%) в розмірі – 45 931,48 грн, проте компенсовано ПДФО лише в розмірі – 33 052,85 грн.
Суд зауважує, що ПДФО (18%) зі суми компенсації за порушення термінів виплати становить 12 878,63 грн (що становить різницю між 45 931,48 - 33 052,85 = 12 878,63).
Отже, оскільки відповідач не зобов`язаний здійснювати компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44 з компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд не вбачає протиправності у діях відповідача.
Щодо військового збору, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до підпункту 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Як слідує з підпункту 163.1.1 пункту 163.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту (підпункт 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» № 4015-IX від 10.10.2024 (набрав чинності 01.12.2024) збільшено ставку військового збору з 1,5 % до 5 % від оподатковуваного доходу фізичних осіб.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» № 4113 від 04.12.2024 уточнений перелік доходів військовослужбовців, до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №4113 від 04.12.2024 зміни до пунктів 16-1 і 25 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України застосовуються з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» від 10 жовтня 2024 року №4015-IX.
З огляду на те, що Закон України № 4015-IX від 10.10.2024 набрав чинності 01.12.2024, то зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України внесені Законом України №4113 від 04.12.2024 щодо ставки військового збору у розмірі 1,5 відсотка застосовуються з 01.12.2024.
Як встановлено судом, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 по справі №140/31963/23 відповідач виплатив суми грошового забезпечення з утриманням з нарахованого доходу військовий збір за ставкою 5%.
Однак, до такого доходу позивача, в силу положень Податкового кодексу України, має застосовуватись ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
За таких обставин, дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення, є протиправними.
Крім того, пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.10.2024 №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
За таких обставин, відповідач безпідставно надмірно утримав 3,5 відсотки військового збору (5% замість 1,5%) з виплаченого грошового забезпечення позивача.
При цьому, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі №140/31963/23, набрало законної сили 14.05.2024, надалі його не виконував відповідач довготривалий термін, що є виною відповідача, а не позивача, при цьому дата виконання відповідачем судових рішень по справі №140/31963/23 - не змінює законодавство України.
До позивача підлягає застосування законодавство України на момент виникнення спірних правовідносин, про що зокрема вказав Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23. 
Згідно розрахунково - платіжної відомості від 10.03.2025 №17 утримано військовий збір (5%) в розмірі - 12758,74 грн.
255 174,88 грн. / 100 Х 5% = 12 758,74 грн.
255174,88 грн. / 100 Х 3,5% = 8931,12 грн.
Згідно розрахунково - платіжної відомості від 10.04.2025 №24 утримано військовий збір (5%) в розмірі – 14 31,08 грн.
28 621,51 грн. / 100 Х 5% = 1 431,08 грн.
28 621,51 грн. / 100 Х 3,5% = 1 001,75 грн.
Всього: 8931,12 + 1001,75 – 9 932,87 грн.
Отже, дану позовну вимогу позивача слід задовольнити.
Стосовно позовної вимоги позивача про здійснення перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2014, 2015, 2017 роки, грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24, суд зазначає наступне.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21.04.2023
у справі №140/2660/22 зобов`язано в/ч НОМЕР_1 :
- здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги за 2014, 2015, 2017 роки з врахуванням в складі щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.
- здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням у її складі щомісячної додаткової грошової винагороди.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 №140/6374/24 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2014 по 28.02.2018, з урахуванням в складі грошового забезпечення з якого вона обраховуються індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За змістом пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, надаються щорічні основні відпустки із наданням грошової допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 30.3 розділу ХХХ Інструкції №260 передбачено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовим званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. 
Пунктом 2 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Постанова №899) передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовців щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний (щомісячний) характер та відповідно до положень пункту 2 статті 9 Закону №2011-XII включається до складу грошового забезпечення таких осіб.
Зокрема, пунктом 1 Постанови №899 було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: 1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; 4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно з пунктом 2 Постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Правила виплати матеріальної допомоги було врегульовано розділом ХХХІІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (далі Інструкція №260). 
Так відповідно до пунктів 33.1-33.3 розділу ХХХІІІ Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги. 
Розмір матеріальної допомоги установлюється рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. 
Відповідно до пункту 1 наказу Міністра оборони України «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» №44 від 27.01.2016 (далі Наказ №44) витрати на грошове забезпечення військовослужбовців здійснювати за нормами, установленими законодавством України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такого порядку щодо виплат: у першу чергу - щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції; у другу - щомісячне грошове забезпечення іншим військовослужбовцям та розрахунки зі звільненими військовослужбовцями; у третю - грошова допомога для оздоровлення; у четверту - інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).
За приписами пункту 3 Наказу №44 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати за окремим рішенням Міністра оборони України.
Аналізуючи вищевказані правові норми, суд зазначає, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, за їх заявою та на підставі наказу командира один раз на рік в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, який установлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Оскільки, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 по справі №140/6374/24 розмір щомісячної додаткової грошової винагороди позивача збільшився, у зв`язку з чим позивач має право на перерахунок та виплату даних видів грошового забезпечення із врахуванням оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно судового рішення по справі №140/6374/24.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.10.2020 із розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі №140/31963/23, яке набрало законної сили 14.05.2024.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019-2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.
Тобто, судом встановлено, що вище зазначена позовна вимога позивача вже вирішена у межах справи №140/31963/23.
Згідно зі статтею 370 КАС України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
На цій підставі слід дійти висновку, що невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили.
Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.10.2018 у справі №638/643/17, від 18.04.2019 у справі №808/2291/16, від 21.11.2019 у справі №344/8720/16-а, від 29.11.2019 у справі №805/5043/15-а, від 20.02.2020 у справі №15/6834/15 та від 18.02.2022 у справі №520/3601/19.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів зазначає, що процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль, підстави та порядок здійснення якого визначені статтею 382 та статтею 383 КАС України.
Так, відповідно до статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (статті 382, 383), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є фактичне спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що у задоволені даної позовної вимоги слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.
Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, відтак такий не сплачувався, а отже не підлягає стягненню.
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання військового збору в розмірі 5 відсотків при проведенні ОСОБА_1 доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/31963/23.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на корить ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення в розмірі 3,5 відсотка в сумі 9 932,87 грн, у вигляді утриманого військового збору при проведенні доплати грошового забезпечення на виконання судових рішень по справі №140/31963/23.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2014, 2015, 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2014, 2015, 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24, та з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2017 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 в адміністративній справі №140/6374/24, та з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя В.В. Дмитрук