Справа № 199/10538/25
(2/199/868/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

05.02.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі судді Спаї В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ: 

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що в результаті дорожньо- транспортної пригоди 04.08.2024 р., винуватцем якої є відповідач, було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «Subaru Outback» р/н НОМЕР_1 . Загальний розмір збитку був визначений в розмірі 65 090,56 грн. відповідно до висновку експерта №8485 від 13.12.2024 р. 
Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 32 691,30 грн. (позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 32 399 грн. 26 коп.): різницю між сумою виплаченого страхового відшкодування та розміром завданого матеріального збитку. 
Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 – 80 ЦПК України, постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Щербини – Почтовик І.В. від 09.09.2024 р. відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП: як встановлено постановою судді, 04.08.2024 року о 15:40 годині, навпроти електроопори №0329 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos» державний номерний знак НОМЕР_2 та при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди та здійснив зіткнення з автомобілем «Subaru Outback» р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду. У наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121456030). 
Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Outback» державний номерний знак НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ становить 65 090,56 грн., що підтверджується висновком експерта №8485 від 13.12.2024 р., складеного судовим експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса» за результатами проведення транспортно – товарознавчого дослідження за заявою ОСОБА_1 . 
Цивільно - правова відповідальність винуватця ДТП (відповідача) була застрахована; позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 32 426 грн. 69 грн., що підтверджується випискою по рахунку приватного клієнта. 
Відповідач не відшкодував різницю між розміром шкоди та виплаченим стразовим відшкодуванням. 
Правовідносини між учасниками справи виникли з зобов`язання по відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, винуватцем ДТП. 
Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. 
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За змістом ст.ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
За ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу: відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти. 
За ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. 
Отже, виходячи зі змісту приписів чинного ЦК України, саме на кредитора покладається тягар доказування розміру збитків. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Вимоги щодо допустимості доказів визначені статтею 78 ЦПК України. 
Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заявлений розмір завданої майнової шкоди, а отже і розмір пред`явлених вимог майнового характеру, позивач надав суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази про факт спричинення 26.11.2022 р. шкоди та її розмір. 
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.
У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц, зазначено наступне: відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 2 та 4 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить виходити з положень ст. 453 ЦК, статей 48, 51, 52, 54, 56, 57 Закону України "Про власність". Зокрема, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. 
Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. 
Особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. 
Відповідно до п. 14 Постанови № 4 від 01.03.2013 р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» «При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Як встановлено судом, для визначення розміру збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля «Subaru Outback» р/н НОМЕР_3 позивач подав заяву до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса» та за результатами проведення транспортно – товарознавчого дослідження було складено висновок експерта №8485 від 13.12.2024 р., згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Outback» державний номерний знак НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ становить 65 090,56 грн. 
Отже, вартість збитку становить 65 090,56 грн. 
Розмір виплаченого страхового відшкодування становить 32 426 грн. 69 грн.
Враховуючи викладене, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 32 691 грн. 30 коп.,  яка становить різницю між вартістю матеріального збитку, визначеного у висновку від 13.12.2024 р., та страховим відшкодуванням. 

Щодо розподілу судових витрат. 
При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача(п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). 
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу; 
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Отже, для суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 5452,42 грн., які пов`язані з залученням спеціаліста з визначення розміру завданого матеріального збитку.
Усього розмір судових витрат складає 6 663 грн. 62 коп. 
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст.ст. 12, 13, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ст. 273 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ: 
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити повністю. 

Стягнути зі  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце перебування, як внутрішньо- переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) на відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо – транспортної пригоди, 32 691 (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто одна) грн. 30 коп. 

Стягнути зі  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце перебування, як внутрішньо- переміщеної особи зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) судові витати в розмірі 6 663 (шість тисяч шістсот шістдесят три) грн. 62 коп. 

Дата складення повного судового рішення 05.02.2026 р. 

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя В.В.Спаї