П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/9802/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач - Мацький Є.М. 
23 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мацького Є.М. 
суддів: Сушка О.О.  Залімського І. Г. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів за період з 03.02.2023 по 09.05.2025, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів за період з 03.02.2023 по 09.05.2025. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити. 

4. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, позивачеві не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2022 рік як інваліду війни ІІ групи/учаснику бойових дій. Вказаний платіж відповідачем було перераховано 09.05.2025 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2024 по справі №560/11793/24. Вказує, що така тривала невиплата коштів сталася через вину роботодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позивач має право на компенсацію, передбачену Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

6. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2023 №37 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини з 03.02.2023.

7. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2024 по справі №560/11793/24 адміністративний позов - задоволено.

7.1. Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2022 як інваліду війни ІІ групи/учаснику бойових дій.

7.2. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2022 як інваліду війни ІІ групи/учаснику бойових дій.

8. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.11.2024 по справі №560/11793/24 відповідач 09.05.2025 виплатив позивачеві кошти в розмірі 10 230,87 грн.

9. На звернення позивача від 12.05.2025 про нарахування та виплату компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2022 рік як інваліду війни ІІ групи/учаснику бойових дій (за весь час затримки її виплати), а саме за період з 03.02.2023 по день фактичної виплати - 09.05.2025, відповідач відповіді не надав.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Так, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації згаданого Закону та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001 № 159 (далі – Порядок № 159).

12. Приписами статті 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

13. Статтею 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі – компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

14. Під доходами у зазначеному Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

- пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

- соціальні виплати;

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення);

- сума індексації грошових доходів громадян;

- суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

15. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, Апеляційний Суд виходить з наступного.

16. Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач бажає отримати компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме строків виплати грошової компенсації за неотриману додаткову відпустку як інваліду війни ІІ групи/учаснику бойових.

17. Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону).

18. Відповідно до ст. 16-2 вказаного Закону, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

19. В свою чергу, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

20. Відповідно до частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України та частини першої статті 24 Закону України “Про відпустки” у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

21. Між тим, згідно п. 14 ст. 10-1 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 ЗУ «Про відпустки».

22. Отже, компенсація за невикористану додаткову відпустку не носить постійного характеру та є одноразовою виплатою.

23. Аналогічний висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 300/843/20), в які зазначено, що грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час, тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

24. Зважаючи на те, що грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій не є доходом в розумінні Закону № 2050-ІІІ та має разовий характер, нарахування компенсації за її несвоєчасну виплату на підставі вказаного Закону, не здійснюється.

25. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нарахування компенсації за несвоєчасну виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки не здійснюється.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

26. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

27. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

28. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

29. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

30. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

31. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, Апеляційний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Мацький Є.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Залімський І. Г.