ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 січня 2026 року	Справа №160/2765/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі - відповідач1), Головного управління Пенсійного України в Дніпропетровській області (надалі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (ЄДРПОУ 21084076) щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в зарахуванні до її страхового стажу періоду трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1983, та періоду підприємницької діяльності згідно довідки №27837/6/04-36-24-18 від 17.04.2024;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (ЄДРПОУ 21084076) зарахувати до стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 01.08.1983 та період здійснення підприємницької діяльності згідно довідки №27837/6/04-36-24-18 від 17.04.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач 1 протиправно відмовив у зарахуванні у повному обсязі до страхового стажу спірні періоди трудової діяльності, зазначені в труждовій книжці, а також періоди провадження підприємницької діяльності попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами і записами трудової книжки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження.
Відповідачі повідомлялися про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України, до суду не надали.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
21.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №13577/03-16 від 28.05.2024 позивачці відмовлено у призначенні пенсії через недостатність страхового стажу. Зокрема Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зазначено в оскаржуваному рішенні таке. 
Вік заявниці 60 років 0 місяців 2 дні.
Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-1V “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 31 рік.
Страховий стаж особи становить 5 років 10 місяців 1 день.
З урахуванням пункту 3-1 розділу XV Закону України “Про загальнообов”язкове державне пенсійне страхування ” страховий стаж особи для визначення права на пенсію становить 09 років 05 місяців 07 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
-за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 01.08.1983, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним;
-за доданими документами до страхового стажу не зараховано період підприємницької діяльності згідно з довідкою №27837/6/04-36-24-18 від 17.04.2024, оскільки відсутня інформація про сплату внесків (враховано частково згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ок-5 від 21.05.2024 та додатковими документами).
Не погодившись з такими діями відповідача, позивачка звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та виходить з такого.
Пунктом 1 частини 1 статті 14 Закону №1058-IV встановлено, що cтрахувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону;
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Згідно із частиною 1 статті 20 Закону № 1058-IV cтрахові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регламентовано приписами статті 21 Закону № 1058-IV.
Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (частина 1 статті 21 Закону № 1058-IV).
У відповідності до приписів частина 5 статті 21 Закону № 1058-IV центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування надають Пенсійному фонду інформацію для ведення персоніфікованого обліку в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.
За правилами частини 1 статті 24 вказаного Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з підпункту 3 підпункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» №727/98 від 03.07.1998, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.
Відповідно до розділу II пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України Про внесення зміни до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №793 від 03.10.2018 внесено зміни до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, пункт 4 доповнено абзацом наступного змісту: Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
На підставі аналізу наведених правових норм суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності за таких умов:
- до 01 січня 1998 року підтверджується спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків;
- з 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків;
- з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).
Належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Також, аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що сам по собі статус підприємця та перебування на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.
Судом встановлено, що позивачем в період з 12.01.1995 до 25.01.2011 здійснювалася підприємницька діяльність.
На підтвердження здійснення підприємницької діяльності позивачем надано відповідь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.04.2024 №27837/6//04-36-24-18, де вказано, що позивачка перебувала на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Нікопольській ДПІ (м. Нікополь) як фізична особа - підприємець з 12.01.1995 до 25.01.2011.
Так, з 12.01.1995 до 31.01.1997 позивачка здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, з 01.02.1997 до 30.06.1997 здійснювала підприємницьку діяльність за умовами фіксованої плати фіксованого розміру прибуткового податку, з 01.07.1997 до 31.10.1998 здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування; з 01.11.1998 до 30.09.2001 здійснювала підприємницьку діяльність за умовами фіксованої плати фіксованого розміру прибуткового податку; з 01.10.2001 до 31.10.2001 здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, з 01.11.2001 до 31.12.2007 здійснювала підприємницьку діяльність за умовами фіксованої плати фіксованого розміру прибуткового податку, з 01.01.2008 до 25.01.2011 здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування.
Відповідачем 1 зараховано до страхового стажу період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 01.01.2004 до 31.12.2007. Всі інші періоди підприємницької діяльності не зараховано.
Щодо зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності з 12.01.1995 до 31.01.1997, з 01.07.1997 до 31.10.1998, з 01.10.2001 до 31.10.2001, з 01.01.2008 до 25.01.2011, суд вказує, що позивач в даний період перебувала на загальній системі оподаткування, а не на спрощеній системі оподаткування.
Доказів сплати страхових внесків за заначений період позивачка не надала.
Так, з наявної в матеріалах справи довідки ОК-5 вбачається, що позивачка не сплачувала страхових внесків в період з 01.10.2001 до 31.10.2001, з 01.01.2008 до 25.01.2011.
Отже, періоди здійснення підприємницької діяльності з 12.01.1995 до 31.01.1997, з 01.07.1997 до 31.10.1998, з 01.10.2001 до 31.10.2001, з 01.01.2008 до 25.01.2011 не підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.
Однак, відповідно до наявного в матеріалах справи листа податкової служби, відповідач здійснювала підприємницьку діяльність за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту у період з 01.02.1997 до 30.06.1997, з 01.11.1998 до 30.09.2001, з 01.11.2001 до 31.12.2007.
При цьому, період здійснення позивачем підприємницької діяльості з 01.01.2004 до 31.12.2007 вже зараховано відповідачем 1 до страхового стажу. 
Щодо зарахування до страхового стажу періоду з 01.02.1997 до 30.06.1997, з 01.11.1998 до 30.09.2001, з 01.11.2001 до 31.12.2003.
Судом вище вказано, що до 01 січня 1998 року до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності за умов підтвердження здійснення підприємницької діяльності спеціальним торговим патентом, патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.
За період з 01.02.1997 до 30.06.1997 позивачем не надано спеціального торгового патенту або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, а так само довідки про сплату страхових внесків.
Відтак, зазначений період здійснення підприємницької діяльності з 01.02.1997 до 30.06.1997 на спрощеній системі оподаткування не підлягає зарахуваню до страхового стажу.
З 01 січня 1998 року до 01 січня 2004 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців, якщо вони підтвердженні довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування; сплатою фіксованого податку (патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян); спеціальним торговим патентом; свідоцтвом про сплату єдиного податку; довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; а з 01 липня 2000 - додатково лише за умови сплати страхових внесків.
Суд звертає увагу, що позивачем надано докази на підтвердження наявності торгового патенту з вересня 2002 року до 31.12.2002 року, за 2003 рік, за квітень 1999 року та травень 1999 року.
Отже, вимога позивача про зарахування до страхового стажу періоду ведення підприємницької діяльності підлягає задоволенню виключно за період ведення позивачем підприємницької діяльності з 01.04.1999 до 31.05.1999 та з 01.09.2002 до 31.12.2003.
Щодо незарахування відповідачем 1 періодів трудової діяльності, зазначених у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01.08.1983.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
У трудову книжку позивача серії НОМЕР_2 внесено відомості щодо зміни прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.01.1984.
В подальшому прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 ».
Також, судом встановлено, що при перекладі імені позивачки з російської мови на українську допущено помилку, а саме в трудовій вижці зазначено - « ОСОБА_5 » (рос.). Натомість, в паспорті позивачки зазначено українською - « ОСОБА_5 ».
Суд звертає увагу, що працівник не несе відповідальності за правильність заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особою самостійно. Більше того, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо вони мають місце, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудового стажу. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, судом встановлено, що записи про роботу позивача у спірні періоди у трудовій книжці виконані у чіткій послідовності та з відповідністю дати. Доказів того, що записи про роботу позивача є неправильними або непідтвердженими, відповідачем суду не надано.
Суд виходить з того, що записи трудової книжки є належною підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії.
Відповідачем 1 зараховано до страхового стажу позивачки період навчання позивачки з 01.09.1981 до 01.07.1983 в Нікопольському технічному училищі №11.
При цьому, відповідачем 1 не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 такі періоди роботи:
з 26.07.1983 до 17.04.1984 в Нікопольському міськпобуткомбінаті;
з 04.10.1986 до 09.11.1988 на посаді продавця Цетрального універмагу;
з 22.11.1988 до 21.06.1991 на посаді експедитора вантажів Кам`янсько-Дніпровської бази №2;
з 01.07.1991 до 20.12.1991 на посаді товарознавця в Малому підприємстві «Пімпрім».
На переконання суду, незарахування зазначених у трудовій книжці періодів роботи до страхового стажу через те, що ім`я позивачки у трудовій книжці не відповідає імені позивачки у паспорті є протиправним та таким, що порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Суд вважає, що невідповідність зазначеного в трудовій книжці внаслідок допущеної в перекладі імені з російської мови на українську помилки не виключає приналежності трудової книжки позивачці.
Крім того, суд вказує на суперечливість поведінки відповідача 1 у спірних правовідносинах, оскільки зазначений у трудовій книжці період навчання позивачки з 01.01.1981 до 01.07.1983 все ж таки зараховано до страхового стажу, навіть попри невідповідність зазначеного в трудовій книжці імені тому, яке в паспорті.
Відтак, періоди трудової діяльності позивача, зазначені у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.08.1983, повині бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .
Враховуючи викладее, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №047250021754 від 28.05.2024 про відмову у призначенні пенсії, що ґрунтується на протиправному незарахуванні періодів здійснення підприємницької діяльності та періодів роботи позивачки згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.08.1983, є протиправним та підлягає скасуванню.
Отже, з урахуванням встановленого в ході розгляду справи позов підлягає частковому задоволенню.
Під час звернення до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Керуючись статтями 6, 72-77, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Ідентифікаційний код: 21084076, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код: 21910427, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №047250021754 від 28.05.2024 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності з 26.07.1983 до 17.04.1984, з 04.10.1986 до 09.11.1988, з 22.11.1988 до 21.06.1991, з 01.07.1991 до 20.12.1991 та період здійснення підприємницької діяльності з 01.04.1999 до 31.05.1999 та з 01.09.2002 до 31.12.2003.
В іншій частині позовним вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджтних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Ідентифікаційний код: 21084076, місцезнаходження: Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7) судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон