ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2964/25  Номер провадження 33/814/256/26	Головуючий у 1-й інстанції ФАДЄЄВА С. О.  Доповідач ап. інст. Захожай О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.
при секретарі – Гонта М.В.
за участю:
захисника-адвоката Кириченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами адвоката Кириченко Г.В. та особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 на постанову судді Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2025 року,-
встановив:
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення - штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді  , 30.04.2025 о 15 год. 21 хв. у м. Кременчуці по проспекту Свободи, 8А ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 11183 д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.
Зазначає, що вимога працівників поліції стосовно проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння не мала на меті визначення можливого перебування водія у стані сп`яніння, а мала на меті затримання водія та доставлення його до ТЦК, а отже були незаконними.
Вказує, на неправомірність зупинки транспортного засобу, оскільки рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 21.05.2025 у справі №524/5230/25, яке було залишене постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2025, визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕНА №2619763 від 30.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР.
Разом з цим просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні присутній не був, а копію постанови отримав 05.11.2025.
Також з рішенням не погодився адвокат Кириченко Г.В. та подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.
Стверджує, що у адміністративній справі №537/2964/25 встановлено, що 30.04.2025 ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП за обставин зазначених у постанові серія ЕНА №4619763 від 30.04.2025, а тому всі наступні вимоги працівників поліції водій ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати. А всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 в призначене судове засідання не прибув, клопотання про відкладення апеляційного перегляду справи не подавав, про причини неявки апеляційний суд не повідомив.
Вислухавши думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Кириченко Г.В. та виходячи з положень статей 268, 271, 294 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку про розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, дослідивши докази у вказаному провадженні, перевіривши доводи апеляційних скарг, суд приходить до наступного.
У відповідності до вимог ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Перевіривши доводи ОСОБА_1 щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження останнім не пропущено.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№316179 від 30.04.2025, слідує, що 30.04.2025 о 15 год. 21 хв. у м. Кременчуці по проспекту Свободи, 8А ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 11183 д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З протоколом про вчинення адміністративного правопорушення ознайомився, що підтверджується його особистим підписом.
Всупереч доводів апеляційної скарги, вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентною особою в межах повноважень, наданих їй, в якому чітко викладено як суть правопорушення, так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи. Якихось істотних недоліків протоколу, які б тягли визнання його недопустимим доказом, не вбачається.
Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №316179 від 30.04.2025, у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4619763 від 30.04.2025 відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122; направленням на огляд від 30.04.2025; рапортом інспектора взводу №2 роти 3 БПП в м.Кременук УПП в Полтавській області В.Коваленка, з якого слідує, що під час несення служби в м.Кременчук у складі екіпажу по проспекту Свободи, 8А, згідно п.3 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено автомобіль ВАЗ 11183 д.н.з. НОМЕР_2  під керуванням водія ОСОБА_1 у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на визначення стану спяніння, у встановленому законодавством порядку, ОСОБА_1 відмовився.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження апелянтів в апеляційних скаргах про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи - є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За вказаних обставин, посилання апелянтів на те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП скасована, не спростовує наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не впливає на відповідальність останнього.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за інкриміноване йому правопорушення, оскільки, таким є виключно водій, тобто особа, яка керувала транспортним засобом, так як матеріали справи містять достатні відомості на підтвердження даного факту, а тому, на нього поширюються вимоги п.2.5 ПДР України, що покладають на водія обов`язок, на вимогу працівника поліції, пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що виявлені ознаки сп`яніння є суб`єктивною думкою поліцейського, яку він складає на підставі аналізу дій водія під час спілкування із ним, а наявність або відсутність стану сп`яніння у водія перевіряється за допомогою проходження відповідного огляду. В даному випадку, водій ОСОБА_1 відмовився проходити такий огляд, за що передбачена адміністративна відповідальність.
Отже, докази здобуті працівниками поліції, згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції немає.
У зв`язку з наведеним, доводи апеляційних скарг щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Щодо посилань на судову практику, то апеляційний суд зазначає, що кожна окрема справа, кожним окремим суддею оцінюється на власне переконання, та думка кожного судді є окремим трактуванням, отже наведені стороною захисту постанови не мають відношення до розгляду даної справи за відсутності на території України прецедентного права.
Всі інші доводи, наведені в апеляційних скаргах були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційних скаргах носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання апеляційного суду, доводи апеляційних скарг спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом самозахисту.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Судом першої інстанції були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі водія, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційних скарг не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги особи, відносно якої складено протокол- ОСОБА_1 та захисника-адвоката Кириченко Г.В. – залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя Полтавського апеляційного суду О.І. Захожай