УХВАЛА
03 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 358/402/22
провадження № 61-13353ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 
2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Богуславської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) та визнання права власності на земельну частку (пай),
ВСТАНОВИВ:
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богуславської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , в якому просив:
скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яке видане ОСОБА_2 ;
визнати право ОСОБА_1 на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року).
Богуславський районний суд Київської області рішенням від 16 грудня 
2024 року позов ОСОБА_1 задовольнив.
Скасував свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори 03 жовтня 2000 року на ім`я ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) КСП «Медвинське» у селі Медвин Богуславського району Київської області, що належало померлій ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії КВ № 0248147, виданого в липні 1997 року Богуславською районною державною адміністрацією.
Богуславський районний суд Київської області додатковим рішенням 
від 16 червня 2025 року у задоволенні позовної вимоги про визнання права ОСОБА_1 на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі 
статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року) відмовив.
Не погодившись з вказаним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року та додатковим рішенням цього ж суду від 16 червня 2025 року, ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку.
Київський апеляційний суд постановою від 03 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року залишив без задоволення. Рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 грудня 2024 року залишив без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року задовольнив частково. Додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року змінив в мотивувальній частині, виклав її в редакції цієї постанови. В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишив без змін.
23 жовтня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року.
Верховний Суд ухвалою від 04 листопада 2025 року визнав наведені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження підстави неповажними.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області від 16 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику: надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції; додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
У листопаді 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду 
від 04 листопада 2025 року від  ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.
Щодо поновлення строку на касаційне оскарження
У касаційній скарзі та заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 зазначає, що повний текст постанови Київського апеляційного суду від 03 вересня 
2025 року надісланий засобами поштового зв`язку та отриманий ним 16 жовтня 2025 року, що підтверджується супровідним листом Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року щодо направлення копії постанови від 03 вересня 2025 року на його адресу.
Проте, вказаний супровідний лист Київського апеляційного суду від 23 вересня 2025 року щодо направлення копії постанови від 03 вересня 2025 року ОСОБА_1 ані до касаційної скарги, ані до заяви про усунення недоліків не додав.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинна бути зазначена дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.
У пункті 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Оскільки відповідних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, заявник не надав, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої 
статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідних доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.
Отже, ОСОБА_1 необхідно надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції (супровідний лист апеляційного суду).
Щодо сплати судового збору
Разом з тим, у заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 вказує, що касаційна скарга не містить вимог майнового характеру, а суди першої та апеляційної інстанцій відмовили заявнику у задоволенні позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі 
статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року). Тому заявник додав квитанцію від 22 листопада 2025 року № 156 про сплату судового збору як за вимогу немайнового характеру у сумі 992,40 грн.
У пункті 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Статтею 258 ЦПК України визначено, що судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.
У прохальній частині касаційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Богуславського районного суду Київської області 
від 16 червня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 03 вересня 2025 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року).
Верховний Суд зазначає, що відповідно до статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Додаткове судове рішення - засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема залишилося невирішеним питання щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання його права на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 
2022 рік» на 2022 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2022 року склав 2 481 грн.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 серпня 2020 року у справі 
№ 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зазначила, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто
 будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17 (провадження № 12-76гс18)). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. 
Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці».
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).
Тому вимога у цій справі про визнання права ОСОБА_1 на земельну частку (пай), як першочергового спадкоємця згідно зі статтею 1261 ЦК України і непрацездатної особи (згідно зі статтею 535 ЦК Української РСР в редакції Закону 1963 року), має майновий характер, оскільки підлягає грошовій оцінці.
У підпункті 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено що ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 0,4 = 992,40 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (2 481 х 5 = 12 405 грн).
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» за подання фізичною особою або фізичною 
особою - підприємцем до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми (992,40 грн х 200 % = 1 984,80 грн), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру 
(2 481 грн х 10 = 24 810 грн), а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 
5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 481 х 5 = 12 405 грн).
Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Заявником оскаржуються судові рішення в частині за результатами відмови у задоволенні позовної вимоги майнового характеру про визнання права на земельну частку (пай).
Оскільки  ОСОБА_1 не сплатив судовий збір у встановленому законом розмірі, останньому слід доплатити суму судового збору у розмірі 992,40 грн (1 984,80 грн - 992,40 грн) за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги (надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції; додати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі) та повідомити про це заявника.
Керуючись статтею 127 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                               І. М. Фаловська