ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/833/25  Номер провадження 33/814/305/26	Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Пелиха Олега Віталійовича на постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 07 березня 2025 року о 23 год. 40 хв. у м. Кобеляки, площа Перемоги, 2 Полтавського району Полтавської області, керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у КНП «Кобеляцька міська лікарня». Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Пелих О.В. та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати постанову, а провадження закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постанова є помилковою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Крім того, вважає, що огляд Чижевського не реєструвався в порядку визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я, а тому такий огляд вважається недійсним.
Акцентує увагу, що акт медичного огляду є таким, що складений з порушенням, а тому висновок щодо результатів медичного огляду, що виданий на підставі юридично неповноцінного акта медичного огляду також вважається недійсним.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 березня 2025 року о 23 год. 40 хв. у м. Кобеляки, площа Перемоги, 2 Полтавського району Полтавської області, керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов у КНП «Кобеляцька міська лікарня». Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 265373 від 08.03.2025 року; постановою серії ЕНА № 4220854 від 08.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, не виразна мова; направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, Кобеляцька міська лікарня 08.03.2025 року 00 год. 20 хв.; витягом з журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого, 08.03.2025 року 00 год. 25 хв. лікар КНП «Кобеляцька міська лікарня» ОСОБА_2 проводив огляд ОСОБА_1 ; висновком № 9 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого, лікарем КНП «Кобеляцька міська лікарня» ОСОБА_2 установлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; актом № 9 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,; показаннями свідка ОСОБА_2 ..

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.9а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.9 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що постанова є помилковою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинку працівниками поліції. На відеозаписі з боді камер працівників поліції вбачається, що поліцейський повідомив ОСОБА_1 причину зупинки - не ввімкнутий світловий покажчик повороту, в подальшому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Поліцейські неодноразово пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, роз`яснили, що він може відмовитися від проходження огляду і в такому випадку на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (пункт 2.5 ПДР України), ОСОБА_1 відмовився від огляду в лікарні (хронологічний відрізок 22:00:51-триває далі). Потім ОСОБА_1 все ж таки погодився проїхати в лікарню для проходження огляду (хронологічний відрізок 22:03:02 - триває далі), У лікарні ОСОБА_1 продув Драгер, який показав результат 1,48 проміле (хронологічний відрізок 22:28:10 – триває далі). 
Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд відхиляє, так як матеріали справи містять докази, які підтверджують вину останнього. Не погодження особи з висновками суду щодо оцінки доказів не є підставою, для їх переоцінки зважаючи на те, що висновки мотивованими.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Пелих О.В. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Пелиха Олега Віталійовича – залишити без задоволення.
Постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 листопада 2025 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду        Г.Л. Карпушин