Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/25/26
Єдиний унікальний №733/986/25
Рішення
Іменем України

14 січня 2026 року Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі:
головуючого судді Карапиш Т.В. 
за участю секретарів Щур О.П., Пікуль Л.К., Чигрин Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Ічнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Ічнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку – ОСОБА_3 . З батьком дитини ОСОБА_2 вона у шлюбі не перебувала, тому в актовому записі про народження доньки батьком дитини з її слів, згідно до ч. 1 ст. 135 СК України, вказано не існуючу особу – ОСОБА_4 . На даний час донька знаходиться на її повному утриманні. Відповідач визнає ОСОБА_3 своєю донькою, проте коштів на її утримання не надає, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести зміни до актового запису про народження останньої, вказавши у відомостях про батьківство її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна, відомості про батьківство ОСОБА_4 – виключити; стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на її користь витрати, понесені в зв`язку з розглядом даної справи. 
10 червня 2025 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
01 липня 2025 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Костіна С.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні, зазначаючи, що відповідач ОСОБА_2 визнає той факт, що він зустрічався з позивачкою ОСОБА_1 в листопаді 2021 року – січні 2022 року, але такі зустрічі не мали постійного характеру, в нього з відповідачкою був відсутній намір створювати сім`ю, а відносини між ними мали дружній характер. В період їх спілкування до 24.02.2022 року у позивачки були інші прихильники. З 24.02.2022 року ОСОБА_2 був призваний по мобілізації до лав ЗСУ та за весь час служби бував вдома – за місцем реєстрації в с. Омелянів Чернігівського району, тільки декілька разів та одного разу в квітні 2022 року спілкувався з позивачкою. ОСОБА_2 не визнає, що є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а позивачкою не надано належних та допустимих доказів для підтвердження своїх позовних вимог.
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 02.07.2025 року клопотання позивачки ОСОБА_1 задоволено та призначено по даній справі судово-медичну експертизу, а провадження по справі зупинено на час її проведення.
16.10.2025 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням висновку експерта за результатами проведення судово-медичної генетичної експертизи та призначено підготовче судове засідання.
11 грудня 2025 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 55). 
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Сакун І.А. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 56). Надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та позивачки ОСОБА_1 . Позов підтримує, просить його задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору та за проведення судово-медичної генетичної експертизи (а.с. 59).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 58).
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Костін С.С. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 58). Надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та відповідача ОСОБА_2 , який позовні вимоги визнає повністю (а.с. 60).
Представник третьої особи Ічнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі (а.с. 45). 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю, виходячи з фактичних обставин справи.
У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої відповідно до копії свідоцтва про народження останньої серії НОМЕР_1 від 11.04.2023 року, актовий запис № 20, записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 5,зворот).
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00050924374 від 30 квітня 2025 року, в актовому записі про народження ОСОБА_3 , внесеного 11 квітня 2023 року за № 00144561371 реєстратором – Ічнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відомості про батька внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 6). 
Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2 та 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Як визначено пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою, котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
При розгляді спору щодо визнання батьківства суд виходить зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
З огляду на роз`яснення пункту 9 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Відповідно до висновку експерта № 103-122-2025 молекулярно-генетичного дослідження від 02.10.2025 року Державної спеціалізованої установи «Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи», ймовірність того, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 практично доведено. (а.с. 35-38).
Будь-яких доказів на спростування доводів позивачки стороною відповідача суду не надано. 
Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Костін С.С. в наданій заяві визнав позовні вимоги, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України вказує на задоволення позовних вимог.
Судом не було встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.
Як визначено ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Враховуючи вищевикладене, повно та об`єктивно оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку про доведеність біологічного батьківства ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_3 , як наслідком є внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного.
Як видно з копій Витягів з реєстру Парафіївської територіальної громади Прилуцького району Чернігівської області № 2023/004020609 та № 2023/004020782 (а.с. 4,зворот-5), малолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . 
Відповідач по справі ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та добровільно ніякої допомоги на утримання дитини не надає. 
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
У відповідності до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши все в сукупності та враховуючи те, що ОСОБА_2 є фізично здоровою працездатною особою, проходить військову службу, що підтверджується копією військового квитка останнього від 18.11.2019 року серії НОМЕР_2 (а.с. 18-20) та копією командира військової частини НОМЕР_3 № 1859 від 14.05.2025 року, має можливість надавати таку матеріальну допомогу, оскільки має стабільний дохід, відомостей про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина відповідачем суду не надано, а також враховуючи визнання стороною відповідача позовних вимог, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на неповнолітню дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 
Згідно із ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.
На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачкою за позовну вимогу про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн. (а.с. 8), а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, наявні підстави для повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки інших 50 відсотків судового збору, що становить 484,48 грн.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів позивачка судового збору не сплачувала, оскільки за правилами, визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від його сплати.
Отже, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок, так як позивачка при подачі даного позову звільнена від його сплати.
Також з відповідача на користь позивачки слід стягнути документально підтверджені витрати за проведення судово-медичної генетичної експертизи відповідно до копії квитанціїАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 16.09.2025 року в сумі 13138,50 грн. (а.с. 50). 
Керуючись Конституцією України, ст.ст. 4,19,76,81,133,137,141, 258-259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, ст.ст. 125, 126, 128, 135, 180-183, 191 СК України, суд – 

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати уповноважений орган реєстрації актів цивільного стану – Ічнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 20 від 11 квітня 2023 року, складеного Ічнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: вказати у відомостях про батьківство її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна. Відомості про батьківство ОСОБА_4 – виключити. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на неповнолітню дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 15 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , судові витрати за проведення судово-медичної генетичної експертизи відповідно в сумі 13138 (тринадцять тисяч сто тридцять вісім) гривень 50 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 . 

Повне рішення складено 14 січня 2026 року.

Суддя Т. В. Карапиш