Справа № 137/1733/25
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2026 р.

Літинський районний суд Вінницькоїобласті   в складі головуючого судді Желіховського В.М.     секретаря судового засідання Гречанівської В.В. 
розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за первісною позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та за зустрічним позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 22 вересня 2020 року її належить 12/25 (дванадцять двадцять п`ятих) частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .          Інша частина будинковолодіння, в розмірі 13/25 згідно Договору дарування, від 25 грудня 1992 року належить відповідачу по справі, ОСОБА_2 .             В цьому році, вона вирішила розпорядитися своєю часткою будинковолодіння і її повідомили про те, що земельна ділянка згідно рішення Літинської селищної Ради 2 сесії 22 скликання від 21 жовтня 1994 року, була передана у приватну власність, ОСОБА_3 , площею 1336 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .       Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку було виготовлено технічну документацію та присвоєно кадастровий номер 0522455100:00:003:2198.           В нотаріальному порядку оформити спадщину, позивачу було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.   Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на 12/25 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0522455100:00:003:2198, площею 0,1344 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .  22.12.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, в якій позивач просить визнати за ним право власності на частку розміром 13/25 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0522455100:00:003:2198, площею 0,1344 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .       Представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечують. Судові витрати просить залишити за позивачем.            Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовну заяву визнає повністю та підтримує свою зустрічну позовну заяву.               Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.     Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.  Так, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, від 22 вересня 2020 року (а.с.8) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9) ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 12/25 (дванадцять двадцять п`ятих) частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .      Відповідно до Договору дарування від від 25 грудня 1992 року (а.с.10-11) та Витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.12) ОСОБА_2 на праві приватної власності належить частина будинковолодіння, в розмірі 13/25 розташованого в АДРЕСА_1 .            Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9) ОСОБА_1 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 12/25 (дванадцять двадцять п`ятих) частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .   Згідно рішення Літинської селищної Ради 2 сесії 22 скликання від 21 жовтня 1994 року (а.с.13) ОСОБА_3 було передана у приватну власність, земельну ділянку, площею 1336 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .         Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.14) внесено відомості про земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0522455100:00:003:2198, площею 0,1344 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , нормативна грошова оцінка якої становить 24 905,00 грн. (а.с.15).       Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.          Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.           Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.         Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.    Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.        Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні.    Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.  За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.  Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.     Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16.   При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц.    Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.     Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку, який розміщений на земельній ділянці кадастровий номер 0522455100:00:003:2198, площею 0,1344 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , а тому з метою захисту їх майнових прав позови підлягають до задоволення.      На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, 
ВИРІШИВ:
Первісний позов ОСОБА_1 задовільнити.      Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частку розміром 12/25 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0522455100:00:003:2198, площею 0,1344 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .     Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.   Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на частку розміром 13/25 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0522455100:00:003:2198, площею 0,1344 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .    Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення.  Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.               У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя : Желіховський В. М.