Справа № 420/38298/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за результатом якого позивач просить: 
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ Херсонської області щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 07.10.2009 року по теперішній час у розмірі та порядку, встановленим Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, с компенсацією втрати доходу за затримку термінів виплати пенсії;
зобов`язати Головне управління ПФУ в Херсонській області виплачувати позивачу, починаючи з 07.10.2009 року, пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII, з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка, з одночасним перерахунком та індексацією пенсії, в періоди з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року, з 13.11.2017 року по 30.04.2025 року, починаючи з 01.05.2025, за вирахуванням раніше виплачених сум, з компенсацією втрати доходу за затримку термінів виплати пенсії, на вказаний позивачем банківський рахунок;
встановити спосіб виконання судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, згідно із заявою позивача від 07.08.2025 про зміну способу виплати пенсії (зміна банківських реквізитів);
відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення одним платежем заборгованості по пенсії, з компенсацією втрати доходу за затримку строків виплати пенсії, за період з 07.10.2009 року по момент виплати заборгованості по пенсії;
відповідно до ч.6 ст.246, ч.1 ст.382 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що позивач вважає дії відповідача щодо виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 13.11.2017 року по 30.04.2025 року в невстановленому законом розмірі, припинення виплати пенсії позивачу з 01.05.2025 року по теперішній час без попереднього повідомлення позивача та прийняття відповідного рішення, бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року 01.05.2025 року, з перерахунком та індексацією пенсії - неправомірними, і такими, які порушують конституційне право позивача на пенсійне забезпечення в старості, що потребує судового захисту.
Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст.262 КАС України).
Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову зазначивши, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими нормами чинного законодавства, а відтак задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , непрацездатна дружина померлого військовослужбовця, що досягла пенсійного віку.
Відповідно до паспорту громадянина України для виїзду за кордон позивач 09.07.2004 року прийнята на консульський облік в Посольстві України в Державі Ізраїль.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як отримувач пенсії по втраті годувальника відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII (далі — Закон №2262).
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 по справі №821/981/18 позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Головне управління розглянути заяву Позивачки та вирішити питання щодо відновлення раніше призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до “Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб”.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 по справі №821/981/18, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 задоволено частково, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 — скасовано. 
Прийнято нове рішення яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії за період з 07.10.2009 по 12.11.2017 року — залишено без розгляду.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та здійснити її виплату з 13.11.2017.
Відповідачем на виконання рішення суду по справі №821/981/19 поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 за наявними матеріалами архівної справи з 13.11.2017 року.
Так пенсію Позивачці поновлено на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 по справі № 821/981/18.
В подальшому Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 по справі №540/2518/18 (далі — рішення суду від 20.02.2019), яке залишено в силі постановою ПААС від 19.06.2019, позов ОСОБА_1 - задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 у розмірі та на підставі норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 13.11.2017, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні, на поточний банківський рахунок позивача.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області на виконання рішення суду від 20.02.2019 (дата набрання чинності - 19.06.2019), поновлено ОСОБА_2 виплату пенсі у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262 з 13.11.2017. з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка (Загиблий в/сл /пом.iнвалiд ВВВ).
Розрахунок пенсії, за матеріалами електронної пенсійної справи Позивачки.
Нарахування за період з 13.11.2017 по 18.06.2019. проведено наступним чином:
листопад 2017 - 1742.40 грн, грудень 2017 - 2904.00 грн, січень 2018 - 2904.00 грн, лютий 2018 - 2904.00 грн, березень 2018 - 2904.00 грн, квітень 2018 - 2904.00 грн, травень 2018 - 2904.00 грн, червень 2018 - 2904.00 грн, липень 2018 - 2904.00 грн, серпень 2018 - 2904.00 грн, вересень 2018 - 2904.00 грн, жовтень 2018 - 2828.84 грн, листопад 2018 - 2737.58 грн, грудень 2018 - 2827.58 грн, січень 2019 - 2827.58 грн, лютий 2019 - 2827.58 грн, березень 2019 - 2827.58 грн, травень 2019 - 2827.58 грн, червень 2019 - 1696.55 грн.
Після проведеного перерахунку, сума боргу за період з 13.11.2017 по 18.06.2019 склала 55010.85 грн.
Кошти перераховано у листопаді 2019 на рахунок пенсіонера відкритий в АТ КБ “Приватбанк.”
Так, на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 по справі №540/2518/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області з 13.11.2017 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка
Судом встановлено, що пенсія ОСОБА_1 , яка призначена (поновлена) на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі №821/981/19 та перерахована з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка з 13.11.2017 року на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі №540/2518/18, в подальшому автоматично перераховувалась (індексувалась) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” та постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”.
Також судом встановлено, що в травні 2025 виплату пенсії Позивачці припинено.
Позивач вважає дії відповідача щодо виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 13.11.2017 року по 30.04.2025 року в невстановленому законом розмірі, припинення виплати пенсії позивачу з 01.05.2025 року по теперішній час без попереднього повідомлення позивача та прийняття відповідного рішення, бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника в період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року 01.05.2025 року, з перерахунком та індексацією пенсії - неправомірними, і такими, які порушують конституційне право позивача на пенсійне забезпечення та за захистом своїх прав звернувся до суду.
Надаючи юридичну оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 - 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах та дійшла наступного правового висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
З огляду на вказані висновки Верховного Суду пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.
Предметом оскарження у даній справі з поміж іншого є бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо виплати позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який охоплює спірний період з 07.10.2009 по 12.11.2017 та з 13.11.2017 по 30.04.2025.
При цьому підставою звернення до суду з даним позовом є лист-відмова ГУ ПФУ від 18.08.2025 р.
За висновками Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Більш того про порушення строків звернення до суду щодо періоду з 07.10.2009 по 12.11.2017 позивач був обізнаний ще з 2018 року.
Позивачем не зазначено будь-яких поважних причин для пропуску такого строку звернення із заявленим позовом, а тому підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду та задоволення заявлених вимог з 07.10.2009 року відсутні.
Оскільки позивач фактично оскаржує дії та бездіяльність відповідача щодо виплати йому пенсії у зв`язку з втратою годувальника у меншому розмірі, ніж це передбачено судовими рішеннями в інших справах та пенсійним законодавством, який охоплює період з 07.10.2009 по 12.11.2017, як з позовом звернулась 13.11.2025, то встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячний строк щодо позовних вимог, що охоплюють спірні періоди починаючи з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року є пропущеним.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року без розгляду.
Більш того, судом встановлено, що Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 по справі №540/2518/18, яке залишено в силі постановою ПААС від 19.06.2019, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 у розмірі та на підставі норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 13.11.2017, з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні, на поточний банківський рахунок позивача.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області на виконання рішення суду від 20.02.2019, поновлено ОСОБА_2 виплату пенсі у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262 з 13.11.2017. з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка (Загиблий в/сл /пом.iнвалiд ВВВ).
Таким чином, на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 по справі №540/2518/18, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області з 13.11.2017 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка.
В розглядаємій справі позивач просить зобов`язати Головне управління ПФУ в Херсонській області виплачувати позивачу, починаючи з 07.10.2009 року, пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII, з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка.
З огляду на те, що судом залишено без розгляду позовну заяву в частині за період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року, а починаючи з 13.11.2017 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка, суд вважає, що спірні правовідносини судом в цій частині вирішені в рамках справи №540/2518/18.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.238 КАС України провадження в справі закривається, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Верховний Суд у даній справі у постанові від 27.07.2023 року у справі №420/14418/22 зазначив, що за змістом п.4 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Необхідно зауважити на тому, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.
Такий правовий підхід викладений Верховним Судом, зокрема у постановах від 31.03.2021 року у справі №240/6357/20, від 27.08.2021 року у справі №580/3966/20, від 15.12.2020 року у справі №804/5759/17, від 17.08.2022 року у справі №520/9008/2020.
Таким чином, спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вищевказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається (пункти 44-52 постанови ВС від 27.07.2023 року).
Законодавець чітко визначив неможливість повторного звернення до суду у разі якщо суд вже вирішив спірні правовідносини, тобто прийняв рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
При цьому законодавець не ставить таку неможливість повторного звернення до суду у випадку прийняття судом не обґрунтованого, на його думку, рішення. Скасування такого рішення можливо лише у встановленому законодавцем порядку.
Вказана вимога законодавця відповідає принципу верховенства права одним з елементі ж принцип правової визначеності, в склад якого входить принцип остаточності судового рішення.
Принцип остаточності судового рішення, яке набрало законної сили, res judicata, передбачає, що жодна із сторін спору не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Херсонській області виплачувати позивачу, починаючи з 13.11.2017 року, пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII, з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка.
Щодо позовних вимог в частині індексацією пенсії суд зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Таким чином, з 01.03.2022 року індексація пенсій особам, пенсія яким призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ, нараховується з 01 березня кожного року у порядку визначеному КМУ.
Проте така індексація за приписами ст.64 Закону № 2262-ХІІ проводиться у лише у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом № 2262-ХІІ, у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до ч.4 ст. 63 цього Закону.
Отже якщо пенсія не перераховувалась виходячи з нового грошового забезпечення за період вказаний у ст.64 Закону № 2262-ХІІ, пенсіонеру станом на 1 березня відповідно року нараховується індексація.
Так, індексація пенсій призначених відповідно до Закону №2262 вперше проводилась у березні 2022 року.
Відповідно до Закону України “Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства” від 15.02.2022 №2040-ІХ, ст.64 Закону №2262 виклали в такій редакції: у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону З 01.03.2022 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі — Постанова №118) було проведено перерахунок пенсії Позивачки із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14.
Розмір індексації з 01.03.2022 склав - 40,77 грн.
З 01.03.2023 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (далі — Постанова №168) було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.
Відповідно до п.2 Постанови №168 з 1 березня 2023 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Відповідно до п.10 Постанови №168 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1— 7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
Розмір індексації з 01.03.2023 склав - 65,41 грн.
З 01.03.2024 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (далі — Постанова №185), проведено перерахунок пенсії Позивачки із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,0796.
Відповідно до п.2 Постанови №185 з 1 березня 2024 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. №118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., №18, ст. 968) та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., №26, ст. 1475) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2023 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Пунктом 3 Постанови №185 визначено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
Розмір індексації з 01.03.2024 складає - 31.63 грн.
З 01.03.2025 відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (далі- Постанова № 209), проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115.
Відповідно до п.2.1 Постанови №209 з 01.03.2025 передбачено проведення індексації пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році”, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” та підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2024 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. 
Відповідно до п.3 Постанови №?209 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1 та підпунктами 1— 7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.
Розмір індексації з 01.03.2025 складає - 49.34 грн.
З огляду на викладене індексація пенсії позивача проводилась відповідно до норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо поновлення виплати пенсії починаючи з 01.05.2025 на вказаний позивачем банківський рахунок суд зазначає наступне.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до ст.50 Закону №2262 особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
За матеріалами електронної пенсійної справи, Позивачка обрала спосіб виплати пенсії через банківську установу - АТ КБ “Приватбанк.”
Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду України) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках, визначає Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. № 662) (далі Порядок №1596).
Відповідно до п.6,8-10 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.
Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку.
Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.
У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.
Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.
Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.
Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.
Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.
Отже, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку № 1596.
Судом встановлено, що за матеріалами електронної пенсійної справи, Позивачка обрала спосіб виплати пенсії через банківську установу - АТ КБ “Приватбанк.” Та виплачувалась їй до травня 2025 року.
В даному випадку, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.
З урахуванням наведеного, суд вважає за доцільне зауважити, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.
Відповідач зазначив, що пенсійні кошти Позивачки за березень 2025 року та квітень 2025 не зараховані банківською установою. За інформацією отриманою при обміні електронними файлами між Пенсійним фондом та Банком, вбачається, відсутність активного банківського рахунку для нарахування пенсійних виплат.
Суд критично ставиться до даного твердження, оскільки, як встановлено судом причиною повернення банком пенсійних коштів у березні та квітні 2025 року з`явилися технічні причини: блокування додаткової картки на представника за дорученням до рахунку позивача.
Позивачем відновлено банківський рахунок, оформлено банківську картку на ім`я позивача та 07.08.2025 року подано відповідачу заяву про зміну способу виплати пенсії (зміна банківських реквізитів).
У заяві зазначено, що програмним забезпеченням Веб-порталу ПФУ заявнику 07.08.2025 року відмовлено в розміщенні в особистому кабінеті, за допомогою електронно-цифрового підпису, в розділі "Про пенсійне забезпечення", заяви "про зміну способу виплати пенсії (зміна банківських реквізитів)", з наступних підстав: "заява може бути подана тільки по військовому Пенсіонеру, по заявнику не знайдено пенсійну справу".
За наведеними підставами, заяву про зміну способу виплати пенсії (зміна банківських реквізитів) з необхідними документами подано позивачем в особистому кабінеті, в розділі звернень, підписано електронно-цифровим підписом позивача.
Однак, як випливає з листа відповідача від 18.08.2025 № 7245-6793/Р-02/8-2100/25, відповідач доводи позивача щодо технічної (програмної) відмови йому в розміщенні заяви в розділі "щодо пенсійного забезпечення" та його вимушеного розміщення в розділі "звернення", не розглянув та відмовив позивачу з формальних міркувань у виплаті пенсії на банківський рахунок.
Відповідач у відзиві в свою чергу зазначив, що жодним нормативним документом не передбачено звернення за поновленням виплати пенсії до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу через довірену особу.
Суд зазначає, що Порядок № 22-1 передбачає можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (п.1.1, 1.3, 4.1, 4.2 Порядку).
Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (п.2.8 Порядку № 22-1).
Подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку № 22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1 та від 16.12.2020 р. № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1.
Аналогічний правовий висновок Верховного Суду, висловлені у постанові від 24.07.2023 р. у справі № 280/6637/22.
Також, у постанові від 20.01.2022 р. у справі № 280/4551/21 Верховний Суд вказав на те, що очевидним є те, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009.
В спірному випадку судом встановлено, що волевиявлення позивачки щодо виплати пенсії на відкриті ними поточні рахунки в уповноваженому банку оформлені письмово через їх представника з наданням усіх необхідних документів, що не суперечить жодній нормі діючого законодавства, тому відмова у виплаті пенсії на визначений позивачкою банківський рахунок, відкритий у відділенні в АТ КБ “Приватбанк”, є протиправною.
З огляду на викладене суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не поновлення виплати пенсії, на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести виплату поновленої пенсії позивачці з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно з частиною першою-другою статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), сума індексації грошових доходів громадян.
Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, оскільки не проведення виплати пенсії позивачці відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, суд дійшов висновку, що поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1058-IV.
Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18, та Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 30.07.2020 у справі № 461/5775/16-а, від 30.07.2020 у справі № 802/798/18-а, від 24.09.2020 у справі № 0240/3646/18-а, від 24.09.2020 у справі № 806/1754/18, від 18.05.2022 у справі № 160/5259/20, від 16.03.2023 у справі №420/7835/19, у правовідносинах, подібних тим, які є спірними у даній справі. У цих справах ВС дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про поновлення виплати пенсії без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1058-IV, оскільки не проведення виплати пенсії позивачці відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Суд вважає, що з огляду на викладене належним способом захисту прав позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити з 01.05.2025 року виплату пенсії ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником та перерахувати розмір її пенсії з компенсацією втрати частини доходу.
Згідно із ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч.2 ст.77 КАС України).
Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не поновлення виплати пенсії, на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ЄДРПОУ 21295057) поновити з 01.05.2025 року виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником та перерахувати розмір її пенсії з компенсацією втрати частини доходу
Позовну заяву в частині вимог за період з 07.10.2009 року по 12.11.2017 року залишити без розгляду.
Закрити провадження у справі № 420/38298/25 в частині зобов`язання Головного управління ПФУ в Херсонській області виплачувати позивачу, починаючи з 13.11.2017 року, пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-XII, з розрахунку 70% грошового забезпечення чоловіка.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст.295 КАС України.
Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст.255 КАС України. 

Суддя К.С. Єфіменко