УХВАЛА
16 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 760/12094/13
провадження № 13-110зво25
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 , розглянувши заяву захисника ОСОБА_2 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_3 , про перегляд ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року та ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2018 року за виключними обставинами,
встановив:
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року залишено без змін вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_3 , яким її засуджено до покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю: за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України) на строк - 7 років; за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України - на строк 6 років; за ч. 3 ст. 209 КК України - на строк 8 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях пов`язаних з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських обов`язків строком на 3 роки; за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358 КК України - на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України - на строк 2 роки. При цьому, на підставі положень ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнено ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання за злочини передбачені ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, що є її особистою власністю та з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 роки.
Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, сторона захисту подала касаційну скаргу, яку Касаційний кримінальний суд Верховного Суду ухвалою від 29 травня 2018 року повернув, відмовивши захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_3 
13 листопада 2025 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) ухвалив остаточне рішення у справі «Соколов та інші проти України» (заяви № 71897 та 8 інших), яким констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) у зв`язку із відмовою у доступі до судів вищих інстанцій. 
До Великої Палати Верховного Суду надійшла заява захисника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року та ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2018 з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, в якій він просив скасувати їх за виключними обставинами, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Згідно з положенням ч. 1 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК України встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом є підставою для перегляду судових рішень у порядку виключного провадження.
Зміст заяви відповідає вимогам ст. 462 КПК України, подана з дотриманням порядку, передбаченого ч. 3 ст. 463 цього Кодексу, і у межах строку, встановленого п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК України.
До своєї заяви захисник ОСОБА_2 долучив стислий виклад рішення ЄСПЛ «Соколов та інші проти України» (заяви № 71897/17 та 8 інших) від 13 листопада 2025 року.
Оскільки у розпорядженні особи, яка подала заяву, немає копії повного тексту рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, клопотання захисника ОСОБА_2 про витребування з органу відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи слід задовольнити.
Керуючись статтями 459, 462, 463, 464 КПК України, суддя 
ухвалив:
Відкрити провадження за заявою захисника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року та ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2018 року стосовно ОСОБА_3 з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Витребувати матеріали кримінальної справи № 760/12094/13 стосовно ОСОБА_3 з Солом`янського районного суду м. Києва.
Витребувати з Міністерства юстиції України автентичний переклад рішення Європейського суду з прав людини у справі «Соколов та інші проти України» від 13 листопада 2025 року.
Копію цієї ухвали та заяви про перегляд судових рішень надіслати заявнику, іншим учасникам судового провадження, Офісу Генерального прокурора, Секретаріату Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
Суддя Великої Палати 
Верховного Суду                                                                                                          ОСОБА_1