УХВАЛА
04 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 2-7/10
провадження № 61-15066ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської областівід 08 вересня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 рокуу справі 
за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», мале приватне підприємство «Берізка», Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просив суд визнати виконавчий лист № 2-710 від 11 серпня 2010 року таким, що не підлягає виконанню повністю, у зв`язку з добровільним виконанням боржником ОСОБА_1 кредитних зобов`язань.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської областівід 08 вересня 
2025 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду 
від 28 жовтня 2025 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
У листопаді 2025 року  ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 08 вересня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити. 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства 
є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 
32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження 
у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню(пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України).
Таким чином, ухвала Нововолинського міського суду Волинської області
від 08 вересня 2025 року та постанова Волинського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 рокуне підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі 
від 05 вересня 2019 року про закриття касаційного провадження у справі 
№ 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18) дійшла висновку, що «відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду щодо задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Водночас стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку. Тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у касаційному порядку, 
не передбачено».
Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки відповідно до вимог пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України та пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено права касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про визнання виконавчого документу таким, що 
не підлягає виконанню, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої 
за результатами перегляду такої ухвали суду в апеляційному порядку.
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області 
від 08 вересня 2025 року та постанову Волинського апеляційного суду від 28 жовтня 2025 рокуу справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», мале приватне підприємство «Берізка», Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                              Д. Д. Луспеник
                                                                                                                    Г. В. Коломієць
                                                                                                                     Ю. В. Черняк