ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/5463/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року (суддя Семененко Марина Олександрівна ) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області
третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.05.2025 за № 083850025837; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.05.2025 (з моменту звернення).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.1998.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1016625 від 24.09.2018 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково.
ОСОБА_1 08.05.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була скерована для розгляду ГУ ПФУ в Тернопільській області.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.05.2025 № 083850025837 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з тим, що право на призначення дострокової пенсії за віком на даний час відсутнє.
Згідно з названим рішенням: «Вік заявниці 52 роки. Страховий стаж становить 29 років 07 місяців 15 днів. До страхового стажу позивачки не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 29.06.1995 згідно записів трудової книжки, оскільки відсутній номер наказу про звільнення та запис не засвідчений відбитком печатки та підписом відповідальної особи. В електронній пенсійній справі міститься диплом, який надано не в повному обсязі, відсутня перша сторінка. Довідку висновків ЛКК № 161 видану 14.04.2025 взяти до уваги для призначення дострокової пенсії за віком немає можливості, оскільки відсутня інформація про дату, коли вперше визнали дитиною з інвалідністю, первинний медичний висновок не надано, окрім того, заявницею надано первинну виписку з акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 1016625, в якій зазначено, що ОСОБА_2 визнаний інвалідом третьої групи з 24.09.2018 довічно, причина інвалідності - загальне захворювання». 
Вважаючи рішення відповідача протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.
У цій справі не є спірним та обставина, що позивач має достатній страховий стаж та досягла відповідного віку, крім того не є спірним, що позивач має тяжко хвору дитину, якій після досягнення повноліття встановлено третю групу інвалідності.
Крім того у поданому позивачем позові ОСОБА_1 не оскаржує дії відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду навчання до страхового стажу.
Спірним у цій справі залишається з`ясування чи подано позивачем достатні та належні документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії відповідно до ч. 3 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно підпункту 6 пункту 2.1 глави ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: жінкам, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку,- документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність.
Відповідно до пункту 2.18 глави ІІ Порядку № 22-1 від 25.11.2005, визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про призначення дострокової пенсії додано Довідку висновків лікарсько-консультативної комісії від 14.04.2025 № 161, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав медичні показання для визнання його дитиною – інвалідом до досягнення шестирічного віку (наказ МОЗУ від 08.11.2001 № 454/471/516 р. VI, п. 2, пп. 2.40) (а.с. 18).
При цьому не є слушними зауваження відповідача, що Довідку висновків ЛКК № 161, видану 14.04.2025, взяти до уваги для призначення дострокової пенсії за віком немає можливості, оскільки відсутня інформація про дату, коли вперше визнали дитиною з інвалідністю, адже ОСОБА_2 встановлено інвалідність після досягнення вісімнадцятирічного віку, у зв`язку з чим видано Довідку висновків лікарсько-консультативної комісії від 14.04.2025 № 161, яка підтверджує, що останній мав медичні показання для визнання його дитиною – інвалідом до досягнення шестирічного віку, як то передбачено пунктом 2.18 глави ІІ Порядку № 22-1 від 25.11.2005.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії № 083850025837 від 16.05.2025.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року в адміністративній справі № 280/5463/25 залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з 13 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 13 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров