Справа № 405/7825/25
провадження № 3/405/2085/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 	м. Кропивницький	

Суддя Подільського районного суду м. Кропивницького Юр`єва К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 730632 від 10.12.2025, 10.12.2025, о 21 год. 30 хв, за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно висловлював погрози, образи нецензурною лайкою відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає з ним за вказаною адресою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. 
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Окрім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 730633 від 10.12.2025, о 21 год. 30 хв, за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 умисно висловлював погрози, образи нецензурною лайкою відносно своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає з ним за вказаною адресою, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. 
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Постановою суду від 08.01.2026 матеріали справ про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за: ч.1 ст. 173-2 КУпАП – справа №405/7825/25, провадження №3/405/2085/25 (протокол серії ВАД №730632 від 10.12.2025); ч.1 ст. 173-2 КУпАП - справа №405/7827/25, провадження №3/405/2086/25 (протокол серії ВАД №730633 від 10.12.2025), об`єднано в одне провадження, визначено об`єднаній справі №405/7825/25, провадження №3/405/2085/25.
ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 24.12.2025, 08.01.2026 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку повідомлення у додатку Viber, причини неявки до суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався.
Від потерпілої ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій вона просить здійснювати розгляд вказаної справи у її відсутність. Претензій до порушника ОСОБА_1 вона немає, оскільки вони примирились, крім того психологічної шкоди їй завдано не було, між ними була просто побутова сварка.
Враховуючи, що КУпАП не містить вимоги щодо обов`язкової участі в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі чого, суд прийшов до висновку про розгляд даної справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за наявними у справі матеріалами.
З протоколу та наданих суду письмових пояснень потерпілою вбачається, що його складено у зв`язку зі з`ясуванням відносин між громадянином ОСОБА_1 та його дружиною та донькою, а не у зв`язку з вчиненням насильства в сім`ї з боку  ОСОБА_1 , тоді як вчинення насильства в сім`ї передбачає активні дії однієї особи по відношенню до іншої. Взаємні образи під час сварки не можуть носити характер психологічного насильства.
Таким чином, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та встановлених обставин справи має місце звичайна сімейна сварка, яка за своєю суттю не охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП та не є об`єктивною стороною вказаного правопорушення, за яке особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.
При цьому, конфліктна ситуація між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.
В той же час з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.
Більш того, стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, шо домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Тобто, у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення по даній категорії справ повинні бути чітко відображені не тільки прояви домашнього насильства, а й наслідки.
Обставини вищезазначеного конфлікту між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 працівниками поліції на місці пригоди та після цього не з`ясовані та у процесуальних документах не відображені. Крім того, з даних суду пояснень потерпілою ОСОБА_2 вона претензій до порушника ОСОБА_1 немає, оскільки вони примирились, крім того психологічної шкоди їй завдано не було, між ними була просто побутова сварка.
Отже, з врахуванням викладеного, враховуючи що сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, в тому числі, з використанням нецензурної лайки, образах та висловлюванні погроз не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та не містить всіх ознак об`єктивної сторони вказаного правопорушення, які характеризують зовнішню сторону правопорушення.
З письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , які вона надала до матеріалів справи, вбачається, що претензій до правопорушника ОСОБА_1 вона немає, оскільки вони примирились, крім того психологічної шкоди їй завдано не було, між ними була просто побутова сварка.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 730632 від 10.12.2025 та письмові пояснення потерпілої, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 встановлено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України, презумпції невинності.
Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.
Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Приписами ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, яке, у відповідності з даною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому. 
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно з п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність повторюваних в часі інцидентів множинних видів насильства; системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися. 
Конфлікт - це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Однак, враховуючи обставини справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що в діях ОСОБА_1  відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутні ознаки, притаманні домашньому насильству, а наявні ознаки конфлікту, який склався між ним та потерпілою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з побутовим непорозумінням. 
Суд, вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не знайшли свого підтвердження. Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Жодним із здобутих доказів у справі не підтверджено вчинення ОСОБА_1  такої форми домашнього насильства, як завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , окрім цього, не встановлено, чи викликали дії ОСОБА_1  будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
З огляду на зазначене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфлікту, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.7, 173-2, 247, 283-291 КпАП України, суд –

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд м. Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови, - без змін, чи зміні постанови. 

Суддя         Катерина  Сергіївна Юр`єва