Справа №: 398/7192/25	

провадження №: 2/398/964/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"14" січня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Процент”, представник позивача Руденко Костянтин Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:

Стислий виклад позиції позивача.
ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” 6 листопада 2025 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33600 грн та судових витрат на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.08.2024 ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” та ОСОБА_1 в електронній формі уклали кредитний договір на суму 8000 грн. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кошти перераховано на її банківську картку. ОСОБА_1 порушила умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за нарахованими за період з 22.08.2024 по 16.10.2025 процентами за користування кредитом у розмірі 33600 грн. При цьому позивач не вимагає дострокового повернення тіла кредиту (8 000 грн), строк повернення якого за договором встановлений до 22.08.2026 року.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також задоволено клопотання позивача про витребування доказів з АТ “Приватбанк” щодо зарахування наданих позивачем в кредит коштів на рахунок відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, позивач та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у позовній заяві та окремому клопотанні представник просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом надіслання повістки поштою, до суду повернулося зворотне поштове повідомлення з розпискою про отримання. Відзиву, заяв, клопотань від неї не надійшло.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд цієї справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Укладення кредитного договору та видача коштів.
Відповідно до паспорта споживчого кредиту від 22.08.2024 ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування, а ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. Паспорт підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 200339.
22 серпня 2024 року ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” та ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір №17501. Відповідач приєдналася до запропонованого позивачем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором 008526, надісланим на номер НОМЕР_1 , про що зазначено у кредитному договорі.
Договором встановлені такі умови кредитування: 
- сума кредиту - 8000 грн, 
- строк кредитування - 730 днів, до 22.08.2026, відповідно до п1.3 договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору,
- процентна ставка - 1% на день, 
- реальна річна процентна ставка - 2334,04%.
- орієнтовна загальна вартість кредиту - 66400 грн
На виконання умов зазначеного договору ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” 22.08.2024 перерахувало на банківську платіжну картку відповідача у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , яку позичальник ОСОБА_1 самостійно вказала у кредитному договорі, 8000 грн, що підтверджується наданою позивачем квитанцією про виплату № 42431-66872-18114 платіжного сервісу «Platon» ТОВ «ПрофітГід».
Зарахування цих коштів на рахунок відповідача підтверджується наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів інформаційним листом АТ КБ “Приватбанк” та випискою з рахунка ОСОБА_1 , які підтверджують, що відповідачу емітовано вказану платіжну карту та відкрито відповідний рахунок, на який 22.08.2024 зараховано кошти у сумі 8000 грн.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання зі сплати процентів, не здійснила жодного платежу на погашення заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 33600 грн, яка складається виключно із заборгованості за нарахованими у період з 22.08.2024 по 16.10.2025 процентами за користування кредитом.
У розрахунку зазначено, що станом на 16.10.2025 року загальний борг відповідача за договором становить 41600,00 грн, проте позивач не вимагає дострокового повернення тіла кредиту (8 000 грн), строк повернення якого за договором встановлений до 22.08.2026 року. Заявлено лише позовну вимогу про стягнення заборгованості за процентами у зазначений період.

Норми права, які застосував суд.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про споживче кредитування” договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що між ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” та відповідачем ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору, укладеного в електронній формі. ОСОБА_1 була обізнана з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків та погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису. 
Належне виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується наданим позивачем квитанцією платіжної установи, що відповідає вимогам ЗУ “Про платіжні послуги”, а також випискою з банківського рахунку відповідача.
Відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання не виконала, суму відсотків у встановлені строки та у повному обсязі не сплатила. Доказів погашення заборгованості чи спростування розрахунку позивача відповідач суду не надав.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості та визнає, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути, є обґрунтованою та відповідає умовам договору. Загальна сума цієї заборгованості становить зі сплати процентів за період з 22.08.2024 по 16.10.2025 складає 33600 гривень. 
Нарахування процентів здійснено протягом строку кредитування, відповідно до умов договору та в межах граничного розміру, встановленого ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування" у редакції, що діяла станом на дату укладення кредитного договору.
За таких обставин, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 33600 грн законною та обґрунтованою, позовна заява підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.
Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд дійшов таких висновків.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року, укладений з адвокатом Руденком К.В. (ФОП), Акт приймання-передачі наданих послуг № 73 від 30.09.2025 року на загальну суму 100000 грн, та Витяг з Реєстру № 1 до цього акта, де зафіксовано надання послуги саме щодо відповідача ОСОБА_1 вартістю 10000 грн. Фактичне понесення витрат підтверджується Платіжною інструкцією № 3403 від 30.09.2025 року про перерахування коштів за виконані роботи, а повноваження та статус представника засвідчують копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2412 від 23.10.2018 і довіреності від 03.06.2024 року.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний Суду у справі №873/212/21 дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд вважає, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Керуючись критеріями обґрунтованості та пропорційності судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, а саме те, що заборгованість виникла за договором споживчого кредитування, беручи до уваги що ця справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного провадження, позовна заява є типовою для адвоката, суд визнає обґрунтованим стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. 
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ТОВ “ФК “ПРОЦЕНТ” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Процент” заборгованість за кредитним договором №17501 від 22.08.2024 року у розмірі 33600 (тридцять три тисячі шістсот) гривень, яка складається із заборгованості за процентами, нарахованими за період з 22.08.2024 по 16.10.2025.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Процент” судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Процент”, ЄДРПОУ 41466388, адреса місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар
Вацлава Гавела, будинок 4,
- відповідач ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Повне рішення складено 14 січня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський