ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/10423/23
провадження № 2-др/753/13/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ДОДАТКОВЕ)
19 січня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Лужецької О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» - адвоката Демченко Наталії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрату справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» про стягнення заробітної плати
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» про стягнення заробітної плати, відмовлено.

23 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Демченко Н.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі № 753/10423/23, яким стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» 14 500 гривень витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що в мотивувальній частині рішення суд дійшов до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, однак не відобразив це в резолютивній частині рішення.
Виходячи з правил частини 3 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2025 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» про стягнення заробітної плати, відмовлено.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач на виконання вимог п.8 ст.178 ЦПК України повідомив, що у зв`язку із розглядом справи в суді, відповідно до умов договору № 28/07л від 28.07.2025 про надання правової допомоги, укладеного з адвокатом Демченко Н.М., ТОВ «СП МДМ» очікує понести витрати на професійну правничу допомогу, в тому числі витрати у зв`язку із підготовкою та складанням відзиву на позовну заяву в розмірі 5 500 гривень та витрати на представництво товариства в судових засіданнях у даній справі в розмірі 4 000 гривень, а також витрати на інші необхідні види правничої допомоги.
За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Так, у матеріалах справи міститься ордер серії АР №1255246, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № 28/07-25п від 28.07.2025, Договір про надання правничої допомоги № 28/07-25п від 28.07.2025, завірені копії актів приймання - передачі наданих послуг від 04.08.2025, від 15.08.2025, від 09.09.2025; від 21.10.2025.
У цій справі на підставі вищезазначеного договору товариство отримало правничу допомогу адвоката Демченко Н.М., що була пов`язана з: 
- складанням заяви про продовження процесуального строку на складання відзиву на позовну заяву в сумі 1 000 грн.;
- підготовкою і складанням відзиву на позовну заяву в сумі 5 500 грн.;
- представництвом товариства в судовому засіданні 09.09.2025 р. в сумі 4 000 грн.;
- представництвом товариства в судовому засіданні 21.10.2025 р. в сумі 4 000 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.
Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши те, що суд відмовив у задоволенні позову, а від позивача не надходили заперечення щодо суми витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 14 500 гривень витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст..ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» про стягнення заробітної плати.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» (ЄДРПОУ 20490986) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 500 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ          О.Р. ЛУЖЕЦЬКА