Справа № 212/11115/25 
2/212/719/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, 
встановив таке.
До суду надійшли матеріали зазначеної позовної заяви. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Сторони скористалися можливостями обміну змагальними документами та безпосередньої участі в процесі розгляду справи. Позивач також заявами, адресованими суду, просила здійснювати розгляд справи без її участі.
У судовому засіданні після розгляду справи по суті суд перейшов до стадії ухвалення рішення, повідомивши сторони про його проголошення 13.01.2026 о 16:55 год. З 12.01.2026 до 14.01.2026 головуюча суддя перебувала на лікарняному.
Позиції сторін.
Позивач у позові заявила вимогу про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення з відповідача на свою користь аліментів у розмірі 7 000,00 гривень щомісячно, з щорічною індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з дня подання позову.Обґрунтувала вимоги таким. Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 28.07.2015 у цивільній справі № 219/6083/15 з 14.07.2015 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття останньої. 19.08.2015 відкрито виконавче провадження. Відповідач належним чином не виконує свій обов`язок зі сплати аліментів, має заборгованість 148 210,09 грн. З часу відкриття виконавчого провадження щодо стягнення аліментів значно зросли ціни на продукти, одяг, інші речі, необхідні для належного рівня життя дитини. Окрім того, у зв`язку із зростанням доньки для її забезпечення та розвитку необхідно більше ресурсів, що включає в себе кошти для оплати позашкільних гуртків, шкільного приладдя, проведення дозвілля. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач є працездатною особою, отримує дохід, стан здоров`я дозволяє йому працювати, однак добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З метою захисту інтересів своєї дитини, права на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку позивач вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Сама вона не може забезпечити достатній рівень життя дитини. Починаючи з червня 2022 року відповідач платив аліменти в розмірі менше, ніж від доходу або взагалі не платив, хоча мав доходи. Вбачається відсутність у нього постійної роботи та мінливий дохід, що дає підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. З жовтня 2023 року доходи відповідача стали значно більшими. У той час, коли відповідач здійснював виплату аліментів 4 000,00 грн раз на декілька місяців, він мав щомісячно сплачувати аліменти в розмірі від 7 000,00 до 12 000,00 грн.
03 листопада 2025 року представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позов, у якому зазначив про визнання відповідачем позову частково - в розмірі, що дорівнює прожитковому мінімуму, визначеному чинним законодавством України для дітей віком від 6 до 18 років, зі щорічною індексацією відповідно до закону. 
В обґрунтування відзиву послався на таке. Заборгованість відповідача за аліментами на доньку почала утворюватися з червня 2022 року, після початку збройної агресії рф проти України. З метою збереження життя та здоров`я відповідач разом із своєю сім`єю - дружиною ОСОБА_4 та малолітнім сином ОСОБА_5 на початку 2022 року був вимушений покинути своє зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом 2022-2023 року відповідач разом з сім`єю, у статусі внутрішньо переміщених осіб, проживав у місті Бучач Тернопільської області. Та згодом, у 2023 році, переїхав до с. Андріївка Бучанського району Київської області, де зараз проживає з дружиною та сином. Враховуючи мінливі заробітки відповідача, те, що він – єдина працююча особа в сім`ї, з червня 2022 року почала утворюватися заборгованість відповідача зі сплати аліментів. Разом з тим відповідач намагався та намагається виконувати свій обов`язок по сплаті аліментів. Так, відповідач у період червень 2022 року по серпень 2025 року сплатив аліментів на загальну суму – 59 000,00 гривень. Тобто відсутній факт тотальної несплати відповідачем аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 . Відповідач, хоча і не в повному обсязі, але виконує свої зобов`язання зі сплати аліментів. Дружина відповідача ОСОБА_4 не працює, але перебуває на обліку як шукач роботи в Бучанській філії Київського обласного центру зайнятості; з березня 2022 року вона не має доходів. Син відповідача ОСОБА_5 є учнем молодших класів школи. Сам відповідач є здобувачем освіти у Слов`янському фаховому коледжі індустрії та фармації на бюджетній формі навчання. Відповідач має мінливі заробітки. Тобто в деякі місяці має доход, який є достатнім для утримання сім`ї та сплати аліментів, як, наприклад, березень, квітень, травень, червень, серпень, жовтень та грудень 2024 року. А в деякі місяці, наприклад, червень, липень, серпень 2025 року заробітки відповідача є на рівні 11-12 тисяч гривень на місяць. З цих доходів відповідач сплачує за оренду житла, комунальні послуги, за послуги інтернет провайдера, за мобільний зв`язок. Гроші витрачаються на саме необхідне - продукти харчування, сезонний одяг, особиста гігієна та на інші предмети першого вжитку. Відповідач не є власником рухомого та нерухомого майна, а також власником майнових прав на результати інтелектуальної діяльності та корпоративних прав. Тобто не має будь-яких пасивних доходів. Мінливі заробітки відповідача та ситуація з утриманням сім`ї, сплаті комунальних та інших платежів обумовлює затримку у сплаті аліментів. Але навіть у вказаних обставинах відповідач намагається виконувати свої зобов`язання по сплаті аліментів. Відповідачка, зі свого боку, не надала: доказів на підтвердження обставини проживання доньки разом з нею; доказів на підтвердження розміру витрат, які вона несе у зв`язку з утриманням дитини; документів, які б підтверджували розмір необхідних грошових коштів, які щомісячно мають витрачатися на потреби дитини; доказів щодо поганого стану здоров`я та/або поганого матеріального становища дитини та/або позивачки. Згідно з нормою ч. 1. ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В той же час, згідно з ч. 2. ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З 01 січня 2025 року та станом на момент розгляду судом цієї справи прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, складає 3 196,00 гривень.
13 листопада 2025 року представник позивачки ОСОБА_7 подала до суду відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позов, повторила аргументи, викладені у позові і додатково послалася на таке. 
Із поданих до суду доказів вбачається, що з жовтня 2023 року доходи відповідача стали значно більшими. У той час коли відповідач здійснював виплату аліментів 4 000,00 грн раз в декілька місяців, він мав щомісячно сплачувати аліменти в розмірі від 7 000,00 до 12 000,00 грн. Тобто в матеріалах справи наявні докази про дійсне матеріальне становище відповідача і те, що він усвідомлено платив менший розмір аліментів, аніж 1/4 від доходу. Заборгованість зі сплати аліментів на дитину виникла саме через неналежне виконання цього обов`язку відповідачем, який тривалий час платить аліменти в неналежному розмірі. Позивач щоденно займається вихованням та здоров`ям дитини, її всебічним розвитком, опікується її благополуччям. В Україні спостерігається швидкий темп зростання цін, значного зростання витрат на харчування, лікування, одяг, гігієну, яких дитина потребує щодня. Крім того, необхідно сплачувати житлово-комунальні послуги за квартиру, в якій проживає позивач із дитиною. Також дитина знаходиться на лікуванні у центрі офтальмології «Зірочка», де проходила лікування зору, проходила лікування у лікаря-стоматолога ортодонта та відвідує спортивний клуб. Всі ці послуги оплачує лише позивач. Відповідач не довів погіршення його майнового стану. Народження іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Надана відповідачем довідка про склад сім`ї втратила чинність 13.09.2019 та не може бути належним доказом. У довідці про здобуття освіти відповідачем зазначена бюджетна форма навчання, що підтверджує відсутність фінансових затрат на навчання. Щодо посилань на відсутність доказів, що позивач проживає з дитиною, то обставина проживання позивача з донькою була вже встановлена рішенням суду про стягнення з відповідача аліментів. Надані платіжні доручення комунальних платежів також не можуть бути належними доказами погіршення фінансового стану відповідача. Крім того, позивач так само сплачує комунальні платежі за житло, де проживає спільна дитина позивача та відповідача. Отже, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві.
14 листопада 2025 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у яких послався на таке.
Згідно поданих позивачкою документів не можливо встановити факт спільного проживання позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Так, згідно листа спорт-клубу Дрегон, місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . В той же час згідно витягу з реєстру територіальної громади від 03.11.2025р., зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 є АДРЕСА_3 . Тобто у справі відсутні докази проживання позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за одним місцем проживання. Позивачкою в якості витрат на виховання дитини ОСОБА_6 надані чеки від ФОП ОСОБА_8 . Чеки датовані квітнем, травнем, серпнем, вереснем та листопадом 2025 року. По-перше, з цих чеків неможливо встановити, що заняття в ОСОБА_9 оплачувалось саме для ОСОБА_6 . Крім того, з деяких чеків випливає, що тренування проводились і для дорослої людини. Також в чеках зазначено, що це персональні заняття, необхідність в яких позивачка не доводить. Згідно довідки від ФОП ОСОБА_8 заняття проводились з вересня 2024 року, але чеки - лише за квітень, травень серпень, вересень, листопад 2025 року. Позивач не довела необхідності таких витрат. Відсутні приписи лікарів, висновки інших спеціалістів про те, що саме такі заняття та в такому обсязі саме таким чином будуть розвивати певні таланти дитини. Тобто це - одноособова ініціатива позивачки по додатковим витратам на дитину. Разом з тим вона не зверталася до відповідача щодо компенсації ним частини таких витрат та не отримувала він нього відмови. Згідно з довідкою від 04.11.2025, що видана лікарем Дротовізом, ОСОБА_6 проходила курс лікування гіперметрії слабкого ступеня обох очей вартістю - 3 500 грн. Згідно з цією довідкою погіршення стану здоров`я у ОСОБА_6 не виявлено. Курс був пройдений з 25 квітня 2022 року по 5 травня 2022 року. В цей період відповідач в повному обсязі сплачував аліменти, що підтверджується Довідкою № 161 від 20.03.2023 року. Згідно з довідкою від 04.11.2025 року ОСОБА_10 проходить курс у лікаря ортодонта. Згідно з актом наданих послуг від 12 січня 2023 року послуги ортодонта коштували 7 500 грн. Однак у цей період, тобто січень, лютий, березень 2023 року відповідач сплачував позивачці аліменти - по 2 973,25 грн щомісяця. Тобто відповідач ще в 2023 році частково компенсував позивачці вказані витрати. Також згідно з цією довідкою погіршення стану здоров`я у ОСОБА_6 не виявлено. Є незрозумілим факт приховування позивачкою свого матеріального стану. Позиція позивачки направлена на стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини та не обґрунтовує зміну способу стягнення аліментів. 
09 грудня 2025 року представник позивача подала до суду додаткові пояснення у справі, в яких просила суд задовольнити позов, повторила аргументи, наведені у раніше поданих змагальних документах та додатково послалася на таке. Позивачка щоденно самостійно займається вихованням та здоров`ям дитини, її всебічним розвитком, опікується її благополуччям, в той час як відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач не зверталась до суду із позовом про стягнення додаткових витрат, а надала суду докази понесення витрат на дитину з метою належного обґрунтування суми аліментів на утримання спільної з відповідачем дитини.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав усі аргументи, наведені у раніше поданих до суду змагальних документах, та просив задовольнити позов частково, присудивши стягнення аліментів в розмірі, що дорівнює прожитковому мінімуму, визначеному чинним законодавством України для дітей віком від 6 до 18 років, зі щорічною індексацією відповідно до закону.
Позивача та її представник у судове засідання не з`явилися, просили суд задовольнити позов та розглянути справу без їх участі.
Встановлені судом обставини.
Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 04.02.2015 (а. с. 13) підтверджується обставина народження 19.01.2015 у позивача та відповідача як батьків – спільної дитини ОСОБА_6 .
Згідно з Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 28.07.2015 у цивільній справі № 219/6083/15 з 14.07.2015 задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини до досягнення повноліття дитиною ОСОБА_6 ; рішення суду набрало законної сили 10.08.2015 (а. с. 11). 19.08.2015 відкрито виконавче провадження за цим Рішенням суду (а. с. 10). 
Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2025 підтверджується обставина наявності заборгованості відповідача перед позивачкою зі сплати аліментів на доньку ОСОБА_6 в загальному розмірі 148 210,09 грн за період з червня 2022 року до серпня 2025 року (а. с. 15-16). Відповідно до цього Розрахунку відповідач протягом зазначеного періоду нерегулярно платив аліменти у сумі від 1 400 грн до 4 000 грн на місяць (не кожен місяць), у серпні 2025 року одноразово сплатив 10 000 грн. Загалом сплачено за цей період аліментів 59 000 грн.
Зазначені обставини не оспорюються сторонами. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив розмір та період заборгованості за аліментами, а також те, що ця заборгованість - досі не погашена відповідачем.
Згідно з Відповідями на запит державного виконавця в межах виконавчого провадження (а. с. 5, 17-19) відповідач протягом ІІІ кварталу 2022 року – ІІ кварталу 2025 року отримав такий дохід:
у ІІІ кварталі 2022 року – 26 100,25 грн;
у IV кварталі 2022 року – 44 570,15 грн;
у IІ кварталі 2023 року – 26 459,62 грн;
у IV кварталі 2023 року – 128 092,23 грн;
у І кварталі 2024 року – 97 759,87 грн;
у ІІ кварталі 2024 року – 115 900,61 грн;
у ІІІ кварталі 2024 року – 93 788,81 грн;
у IV кварталі 2024 року – 111 811,64 грн;
у І кварталі 2025 року – 150 682,34 грн;
у ІІ кварталі 2025 року – 119 740,27 грн.
Отже, загальна сума доходів за вказаний період складає 914 905,79 грн (з яких загальний дохід після оподаткування має становити близько 741 073,69 грн). Левова частка доходів - отримана за цивільно-правовими договорами (ознака доходу «102»).
З наданих відомостей про доходи відповідача суд встановив, що, якби відповідач належним чином сплачував присуджені у 2015 році на доньку ОСОБА_11 аліменти, то загальна сума виплат за період з ІІІ кварталу 2023 року до ІІ кварталу 2025 року включно мала би становити орієнтовно 185 268,42 грн, а не 59 000,00 грн, які фактично ним сплачені. Тобто відповідач мав достатньо доходів, щоб виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі і виплатити заборгованість з аліментів, надалі не накопичуючи її.
Згідно з Довідкою № 645 від 23.10.2025 ОСОБА_4 перебуває на обліку як шукач роботи в Бучанській філії Київського обласного центру зайнятості з 23.10.2025 (а. с. 46). Згідно з відомостями за формою ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а. с. 48-50) ОСОБА_4 до 2022 року мала регулярний дохід; з червня 2022 року і до кінця 2022 року дохід не отримувала. 
Довідкою здобувача освіти від 20.10.2025 (а. с. 51), Довідкою № 184/25 від 20.10.2025 (а. с. 52) підтверджується обставина навчання відповідача у Слов`янському фаховому коледжі індустрії та фармації з 01.09.2024 на денному відділенні, бюджетна форма навчання, дистанційне навчання у зв`язку з переміщенням коледжу до м. Дніпра; плановане закінчення навчання – 30.06.2027.
Довідкою про склад сім`ї № 352 від 20.10.2025 підтверджується, що до складу сім`ї відповідача за місцем проживання в АДРЕСА_4 , входять жінка ОСОБА_4 , 1984 року народження, та син ОСОБА_5 , 2018 року народження (а. с. 47).
Квитанціями та платіжними інструкціями підтверджується обставина оплати (а. с. 54-57) ОСОБА_4 комунальних послуг та інтернету у жовтні 2025 року.
Згідно з листом ФОП ОСОБА_12 від 07.11.2025, адресованим ОСОБА_1 . ОСОБА_6 відвідує спортивний клуб з 19.09.2024 по дату листа; станом на 07.11.2025 відвідала 65 тренувань на загальну суму 21 100,00 грн (а. с. 66). Фіскальними чеками за період березень 2025- листопад 2025 року підтверджується оплата ФОП ОСОБА_12 персональних тренувань та «ДУЕТ 1+1 дорослі» (а. с. 71-73). Відповідно до скріншотів зі сторінки спортивного клубу DRAGON (а. с. 83-85) у клубі передбачено заняття для дітей та підлітків, дитяча самооборона, персональні тренування, серед яких Дует 1+1 (дорослі).
Згідно з Довідкою від 04.11.2025, виданою лікарем ОСОБА_13 , у період з 25.04.2022 по 05.05.2022 ОСОБА_6 проходила курс лікування у офтальмолога з діагнозом «гіперметропія обох очей слабкого ступеня» вартістю 3 500,00 грн (а. с. 67). Згідно з Довідкою від 04.11.2025 ОСОБА_6 станом на дату видачі довідки проходить курс лікування у лікаря-стоматолога ортодонта (а. с. 68). Згідно з рахунками від 12.01.2023 та 11.06.2024 та актами наданих послуг загальна вартість лікування ОСОБА_6 у стоматолога склала 9 500,00 грн (а. с. 69-70, 74-75). 
Згідно з Листом АТ «Веско» до Бахмутського МВ ДВС Східного МРЮ № 161 від 20.03.2023 станом на дату листа у зв`язку з припиненням трудового договору 31.05.2022 припинене утримання аліментів із зарплати ОСОБА_2 ; аліменти утримані за період 02.10.2020 – 31.05.2022 (а. с. 82). Відповідно до Звіту про здійснені відрахування та виплати, що додається до вказаного листа, показані утримання із заробітної плати відповідача протягом лютого – травня 2022 року. 
Зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Як свідчать відомості податкової служби (надані на запит державного виконавця, описано вище в цьому рішенні) та не заперечується самим відповідачем, його доходи – мінливі. Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, це пов`язано переважно з тим, що відповідач задіяний на польових сезонних роботах (як комбайнер тощо). 
Суд відхиляє аргумент відповідача щодо необхідності доказів спільного проживання дитини з матір`ю (позивачкою), погоджуючись із тим, що обставина їх спільного проживання - встановлена судом під час первісного призначення аліментів та не потребує доведення у цьому спорі. Діє презумпція проживання дитини з обома батьками або одним з них, якщо батьки проживають не разом. Відповідач не стверджує, що дитина проживає з ним, отже – донька ОСОБА_14 проживає з матір`ю, допоки не доведено інше. Враховуючи змагальність цивільного процесу, тягар доведення обставини проживання дитини з будь-ким іншим (крім батьків або одного з них) - лягає на відповідача.
Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Отже, вирішуючи цей спір, суд має зважати та керуватися у будь-яких справах, що стосуються інтересів дітей (а ця справа безпосередньо стосується інтересів дитини, оскільки мова йде про аліменти на її утримання), саме принципом забезпечення найкращих інтересів дитини.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі – «СК України») батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з ч. 1-2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 
Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 
Відповідно до вказаної статті СК України та усталеної судової практики витрати на лікування та відвідування занять спортом можуть бути віднесені як до додаткових витрат, так і до витрат у складі регулярних аліментів. У цій справі витрати на офтальмологічне та стоматологічне лікування дитини ОСОБА_6 суд оцінює як витрати, пов`язані з особливими обставинами (а отже – додаткові витрати), оскільки вони не мають характеру постійних, а викликані саме хворобами та аномаліями.
Суд зазначає, що стягнення додаткових витрат на дитину не є предметом спору у цій справі. Відповідні витрати можуть стягуватися за окремим позовом про стягнення таких додаткових витрат на дитину в порядку ст. 184 СК України. 
Для оцінки витрат на відвідування занять спортом та віднесення їх до додаткових або таких, що мають покриватися щомісячними аліментами, позивач не надала достатньо доказів: чи пов`язані витрати на ці заняття з розвитком якихось здібностей дитини, про які саме заняття йдеться.
Суд погоджується з аргументом відповідача про те, що позивач не надала достатньо доказів для обґрунтування розміру заявлених аліментів: не зазначила та не обґрунтувала загальну суму щомісячних витрат на дитину, не розкрила перед судом обставину своїх доходів. 
Водночас суд встановив, що, починаючи з 4 кварталу 2023 року до 2 кварталу 2025 року включно (тобто за період 21 місяць) відповідач отримав загалом орієнтовно 817 778 гривень. Тобто його середньомісячний дохід складає приблизно 38 941 грн; після сплати податків – приблизно 31 737 грн. Враховуючи необхідність витрат відповідача на себе на його теперішню сім`ю з трьох осіб, а також на аліменти доньці ОСОБА_11 , частка витрат на кожну особу (31 737 грн/4 осіб) може становити приблизно 7 934 грн. Тобто розмір доходу відповідача протягом майже двох років свідчить про те, що розмір заявлених до стягнення аліментів в розмірі 7 000 грн на доньку ОСОБА_11 є посильним для відповідача і може ним сплачуватися. Суд враховує також, що дружина відповідача ОСОБА_4 є особою працездатного віку; суду надано докази перебування її на обліку в центрі зайнятості як безробітної лише з 23.10.2025 року; розмір її доходів з 2023 року до часу постановки її на облік в центрі зайнятості відповідач суду не показав. Отже, суду не надано доказів, що відповідач є єдиним годувальником в сім`ї з об`єктивних причин, та інших доходів, крім його заробітної плати, його нинішня сім`я в період 2023 –листопад 2025 року не мала. 
Оцінюючи аргументи сторін щодо зменшення або збільшення розміру аліментів, суд враховує те, що предметом позову є саме зміна способу стягнення аліментів, а не збільшення чи зменшення їх розміру; тому ці аргументи суд оцінює в контексті зміни способу стягнення аліментів. 
У цьому контексті суд дійшов висновку та враховує те, що, виходячи з нинішнього середньомісячного доходу відповідача за період з 4 кварталу 2023 року до 2 кварталу 2025 року включно, у разі стягнення з нього аліментів в розмірі 7 000,00 грн на утримання доньки, це становитиме близько його доходів, а саме така частка його доходів була присуджена судом до стягнення у 2015 році. 
Присудження аліментів у розмірі прожиткового мінімуму, визначеному чинним законодавством України для дітей віком від 6 до 18 років (3 196,00 грн), як про це просить відповідач, фактично погіршить становище дитини порівняно з тим становищем, яке гарантувало їй рішення суду від 2015 року, оскільки тоді частка від середньомісячного доходу відповідача на сплату аліментів на доньку ОСОБА_11 становитиме 1/10.
З іншого боку, позивач не обґрунтувала достатньо та не довела підстави для визначення розміру аліментів у сумі 7 000,00 грн щомісячно.
Суд визнає, що наявна обставина мінливості доходу відповідача, яка визнається обома сторонами та є підґрунтям для вимоги про сплату аліментів у твердій грошовій сумі.
Разом з тим суд дійшов висновку про те, що присудження судом аліментів у твердій грошовій сумі менше, ніж заявлені 7 000 грн щомісячно, призведе до погіршення становища дитини порівняно з тим становищем, яке гарантувало їй рішення суду від 2015 року, яким визначено частку аліментів в розмірі від доходу відповідача (у тому числі через те, що середньомісячний розмір аліментів буде нижчим, ніж частка від середньомісячного доходу відповідача). 
Суд вважає, що звернення позивачки до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів пов`язане, насамперед, з тим, що відповідач накопичив значну заборгованість по аліментах. В свою чергу, ситуація з наявною заборгованістю відповідача по аліментах - спричинена первісно об`єктивними чинниками (вимушеним переселенням та необхідністю налагоджувати життя на новому місці), але надалі пов`язана з недобросовісністю самого відповідача та несплатою ним у повній мірі присуджених аліментів добровільно, з власної ініціативи; а також з недостатністю роботи державної виконавчої служби, націленої на примусове стягнення аліментів. Суд не отримав від відповідача переконливих пояснень, чому, знаючи про свої аліментні зобов`язання, відповідач хоча б з 4 кварталу 2023 року не платив аліменти у присудженому судом розмірі, внаслідок чого накопичив значну заборгованість, яка досі не погашена ним.
Статтею 194 СК України передбачено стягнення заборгованості за аліментами за заявою боржника або за рішенням суду. Тобто позивач може звернутися окремо з відповідним позовом про стягнення такої заборгованості. 
Враховуючи зазначене, встановлені судом обставини, недоведення позивачкою розміру заявлених до стягнення аліментів, виходячи з принципів найкращого забезпечення інтересів дитини, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи зазначене, керуючись статтями 182-184 СК України, статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів – задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 15 січня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець