ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/3320/25

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, місто Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, код 41084239)
до Фізичної особи-підприємця Нечай Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )
про стягнення 82360 грн,

ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до Фізичної особи-підприємця Нечай Сергія Олександровича про стягнення 82360 грн за кредитним договором.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.11.2025 відкрито провадження у справи та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 07.11.2025 витребувано від АТ КБ "ПриватБанк": письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Нечай Сергій Олександрович (РНОКПП НОМЕР_1 );
- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 08.09.2024 року (дата видачі кредиту) по 23.02.2025 року (дата закінчення терміну кредитування).
Витребувана інформація надійшла до суду лише 20.01.2026.
Ухвалу про відкриття провадження було направлено сторонам, позивачу в електронний кабінет, а відповідачу поштовим відправленням №R067037415780 за адресою реєстрації. Відправлення було повернено поштовим оператором «Закінчення встановленого терміну зберігання».
Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Ухвала суду, як визначено пунктом 1 частини 1 статті 232 ГПК України, є видом судового рішення.
Відповідно до частини 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до правової позиції, що викладена в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17 у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і яка повернута підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат належним чином повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Вказаний факт підтверджується конвертом з ухвалою, що повернутий Господарському суду Київської області з відміткою поштового оператора про причини повернення - «за закінченням терміну зберігання».
Оскільки, судом надсилалась ухвала суду на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вона розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі №916/3188/16, та зазначає, що факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою, та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).
Суд констатує, що за час перебування матеріалів позовної заяви у провадженні суду відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у встановлений судом строк. Незважаючи на закінчення строку на подання відзиву, відповідач також не звертався до суду з заявами про поновлення чи продовження строку на подання відзиву, не подавав жодних інших письмових клопотань, що пов`язані з розглядом спору, не надавав до суду заперечень та доказів, які б мали на меті спростувати вимоги позивача. Відповідач не проявив бажання ані ознайомитися з матеріалами справи, ані подати заяви про визнання ним тих чи інших обставин спору. Таким чином вбачається, що відповідач не скористався можливістю доступу до правосуддя.
Відтак, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними документами, оскільки сторонам було надано всі можливості для реалізації наданих процесуальним законом прав та достатньо часу для наповнення справи доказовою базою.
Обставини спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 08.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (кредитодавець, позивач) та Фізичною особою – підприємцем Нечаєм Сергієм Олександровичем (позичальник, відповідач) було укладено Договір №067609-КС-011 про надання кредиту.
Укладення договору відбулося в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача, у порядку та спосіб, передбачені Законом України «Про електронну комерцію».
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, використовуючи логін та пароль особистого кабінету на веб-сайті позивача, подав заявку на отримання кредиту, в якій зазначив, зокрема, номер належної йому банківської картки. Після розміщення оферти в особистому кабінеті відповідача позивачем було направлено одноразовий ідентифікатор UA-2734 на номер мобільного телефону, вказаний відповідачем у анкетних даних.
Введення та направлення відповідачем зазначеного одноразового ідентифікатора через інформаційно-телекомунікаційну систему позивача свідчить про акцепт оферти та підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, договір вважається укладеним у письмовій формі та є дійсним.
Відповідно до умов кредитного договору:
Кредитодавець надає Позичальнику Кредит в розмірі 21000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання грошових кошів у кредит фізичним особам - підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (надалі - Правила) (п. 2.1.)
Тип Кредиту: кредит (п. 2.2.)
Строк, на який надається Кредит: 24 тижні (п. 2.3);
Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.4);
Комісія за видачу кредиту (надалі - Комісія): 4200 грн. Комісія нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Розмір Комісії встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.
Комісія за видачу додаткових грошових кошів у Кредит також належить до Комісії за видачу кредиту і може одноразово нараховуватись при кожному отриманні Позичальником у Кредит додаткових грошових коштів, якщо нарахування Комісії за видачу додаткових грошових коштів передбачено відповідними Додатковими угодами до цього Договору, якими Сторони оформили отримання Позичальником у Кредит додаткових грошових коштів. Якщо у відповідній Додатковій угоді до цього Договору, якою Сторони оформили отримання Позичальником у Кредит додаткових грошових коштів, зазначено, що Комісія за видачу додаткових грошових кошів у Кредит становить 0% (нуль відсотків), вказане означає, що Комісія за видачу додаткових грошових коштів у Кредит на підставі такої Додаткової угоди до цього Договору є відсутньою. Додаткові та/або супутні послуги за цим Договором відсутні, оскільки Кредитодавець не надає додаткові та/або супутні послуги та не вимагає надання/отримання додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб при отриманні Позичальником Кредиту.
Тарифи за цим Договором є незмінними впродовж дії Договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до цього Договору, який Сторони погодили іменувати у своїх відносинах Додатковою угодою (далі - Додаткова угода) (п. 2.5.)
Загальний розмір наданого Кредиту: 21000 грн (п. 2.6);
Строк дії Договору: до 23.02.2025 (п. 2.7);
Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 51539,04 грн (п. 2.8);
Загальні витрати за Кредитом: 30539,04 грн (п. 2.9);
Орієнтована реальна річна процентна ставка: Шість тисяч шістсот вісімдесят одна ціла три десятих процентів (п. 2.10);
Дата видачі Кредиту 08.09.2024 (п. 2.11);
Дата повернення Кредиту 23.02.2025 (п. 2.12);
Мета (цілі) отримання Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності. Цей Кредит не є споживчим кредитом. За цим Договором надається фінансова послуга з надання коштів та банківських металів у кредит (п. 2.13, 2.14).
Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 21000 грн, що підтверджується матеріалами справи, шляхом перерахування коштів на банківську картку відповідача №5168745614479449. 
У подальшому, 18.09.2024, між сторонами було укладено Додаткову угоду №1, якою позивач надав відповідачу додатково кредитні кошти у розмірі 10000 грн.
Відповідно до умов Додаткової угоди:
Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на 18.09.2024 сума неповернутого Позичальником Кредиту становить: 21000 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить: 2310 грн. (надалі - Несплачені проценти); сума нарахованої та несплаченої Комісії становить: 4200 грн. (надалі - Несплачена Комісія) (п. 1);
Кредитодавець та Позичальник домовились, що з дати укладення Додаткової угоди: Кредит збільшується на 10000 грн та Кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму Кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми Кредиту та зобов?язується повернути Кредит збільшений на 10000 грн у строки та на умовах викладених у Договорі. Після збільшення суми Кредиту, загальний розмір отриманого (відповідно до Договору та Додаткової угоди) та неповернутого Позичальником Кредиту складатиме 31000 грн (п. 2);
На дату укладення Додаткової угоди Несплачені проценти, а також Несплачена Комісія вносяться до Графіку платежів (п.6.1 Додаткової угоди) та підлягають сплаті відповідно до Графіку платежів (п. 3);
Комісія за надання додаткової суми кредиту: 2000 грн (п. 4);
Після укладення Додаткової угоди та збільшення розміру Кредиту будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв?язку із зазначеним, після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у Кредит: загальний розмір Кредиту становить: 31000 грн (п.1 та п.2.1 Додаткової угоди); орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту становить: 74699,76 грн; загальні витрати за Кредитом: 43699,76 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12952,86 процентів (п. 5).
Загальна сума отриманих відповідачем кредитних коштів становила 31000 грн.
Умовами договору сторони погодили, що кредит надається на засадах строковості, поворотності та платності, а плата за користування кредитом становить 1% за кожен день користування кредитом, із нарахуванням процентів на фактичний залишок заборгованості за кожен календарний день користування коштами.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач належним чином зобов`язання не виконав, здійснював платежі нерегулярно та лише частково. 
Загальна сума фактично сплачених відповідачем коштів за договором склала 7230 грн.
Станом на 22.10.2025 у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 82360,00 грн, яка складається з:
31000 грн – заборгованість за основною сумою кредиту; 
47740 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом; 
3620 грн – заборгованість за комісією; 
штрафні санкції – 0,00 грн.
Позивач вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на таке.
Позивач зазначає, що між сторонами було належним чином укладено кредитний договір в електронній формі із дотриманням вимог цивільного та господарського законодавства України, а також положень Закону України «Про електронну комерцію». Факт укладення договору підтверджується акцептом відповідачем оферти шляхом використання одноразового ідентифікатора, а також подальшим отриманням та використанням кредитних коштів.
На думку позивача, часткова сплата відповідачем заборгованості є конклюдентною дією, яка свідчить про визнання ним факту укладення договору та наявності боргових зобов`язань, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 та Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц.
Невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів свідчить про порушення грошового зобов`язання, що відповідно до статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України є підставою для примусового стягнення заборгованості у судовому порядку.
З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 82360 грн.
Висновки господарського суду
Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).
Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Як визначено ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також, приписами ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію”, передбачено поняття “підпис у сфері електронної комерції”. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію”, одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на таке.
Матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору №067609-КС-011 від 08.09.2024 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до письмової форми договору.
Зі змісту договору та додаткової угоди №1 від 18.09.2024 вбачається, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо предмета договору, розміру кредиту, строків користування коштами, процентної ставки, комісії, порядку повернення кредиту та відповідальності сторін.
Факт надання позивачем кредитних коштів відповідачу у загальному розмірі 31000 грн підтверджується матеріалами справи, зокрема банківською випискою щодо перерахування коштів на банківську картку відповідача №5168745614479449, реквізити якої були зазначені самим відповідачем під час укладення договору. Зазначені докази є належними та допустимими відповідно до вимог ГПК України.
Судом також встановлено, що відповідач здійснював часткове виконання зобов`язань за договором, внаслідок чого загальна сума сплачених ним коштів склала 7230 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та платіжними документами. 
Такі дії відповідача суд розцінює як конклюдентні дії, що свідчать про визнання факту укладення договору та наявності боргових зобов`язань.
Водночас, у встановлений договором строк — до 23.02.2025 — відповідач не виконав у повному обсязі свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Станом на 22.10.2025 за відповідачем обліковується заборгованість, яка складається, зокрема, з: - 31000 грн — заборгованість за тілом кредиту; - 47740 грн — заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом.
Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань за кредитним договором у частині повернення тіла кредиту та сплати процентів, а також не надав контррозрахунку заборгованості, не спростував поданий позивачем розрахунок і не заявив заперечень щодо правильності нарахувань.
Крім того, відзив на позовну заяву до суду не надходив, що відповідно до положень ГПК України свідчить про невикористання відповідачем свого процесуального права на подання заперечень та доказів на їх підтвердження.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Враховуючи, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором настав, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджений, а доказів повного або часткового погашення заборгованості у заявленому позивачем розмірі суду не надано, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у сумі 31000 грн, прострочених платежів по процентах у сумі 47740 грн та 3620 грн – заборгованість за комісією є належним чином доведеними, документально підтвердженими та відповідачем не спростованими.
За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального права та підлягають задоволенню.
Судові витрат по сплаті судового збору, у відповідності до статті 129 ГПК України, суд покладає на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Нечай Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (01133, місто Київ, б. Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, код 41084239) 31000 грн заборгованості по тілу кредиту, 47740 грн заборгованості з прострочених платежів по процентах, 3620 грн заборгованості з прострочених платежів за комісією та 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повне рішення складено та підписано 06.02.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз