ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 грудня 2025 року 	м.Суми	

Справа №592/3412/25 
Номер провадження 22-ц/816/2181/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа – КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини»
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фомінова Романа Миколайовича 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2025 року в складі судді Катрич О. М., ухвалене у м.Суми, 

                                                        в с т а н о в и в:

У березні 2025 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» про відібрання дітей у батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 являються батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 20.02.2025 року надійшло телефонне повідомлення від СЮП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент вилучення батько дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КупАП. Матір з дитиною поміщено до комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» до інфекційно-боксованого відділення, так як при обстеженні в дитини та матері виявлено коросту. 
Раніше, а саме 10.01.2025 року, до Управління надходило повідомлення від управління патрульної поліції в Сумській області про скоєння домашнього насильства ОСОБА_1 відносно дружини ОСОБА_2 у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 . Екіпажем патрульної поліції було проведено оцінку ризиків, на громадянина ОСОБА_1 складено протоколи за ч.1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено термінові заборонні приписи відносно дружини та дитини.
За інформацією Служби у справах дітей виконавчого комітету Дубов`язовської селищної ради від 31.01.2025 року відомо, що мати новонародженої дитини ОСОБА_2 відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду в Сумській області від 25.08.2025 року визнана недієздатною, опікуном призначена її рідна мати ОСОБА_4 . Також ОСОБА_4 призначена опікуном над малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько новонародженого ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , має інвалідність III групи у наслідок війни. При обстеженні дитини за місцем тимчасового перебування родини Службою у справах дітей виконавчого комітету Дубов`язовської селищної ради, сімейним лікарем та медсестрою було з`ясовано, що батьки не усвідомлюють відповідальності за новонародженого сина, байдуже відносяться до його догляду.
Вищезазначені обставини було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини 20.02.2025 року, де одноголосно членами засідання вирішено негайно відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини.
Відповідно до розпорядження Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області від 24.02.2025 року за № 72-ОД малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була відібрана від батьків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини. Після лікування в КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» дитина буде влаштована до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини».
Посилаючись на зазначені обставини, просить відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , батька ОСОБА_1 без позбавлення їх батьківських прав; стягнути з ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини; зобов`язати ОСОБА_1 пройти лікарсько- консультативну комісію та надати висновок відповідно до «Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків».
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2025 року позов задоволено частково.
Відібрано від матері ОСОБА_2 , батька ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення їх батьківських прав.
В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Фомінов Р.М., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
При цьому, зазначає, що відібрання дитини є винятковим заходом і підстав для його застосування у суду не було. Вказує, що має можливість і бажання піклуватися про дитину, розлучення дитини з батьком не відповідає інтересам дитини і є недоцільним.
Учасники справи правом на подання відзиву не скористалися.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується, а тому, відповідно до положень  ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника – адвоката Фомінова Р.М., Зайчикової Ю.М., представника позивача ОСОБА_7 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є подружжям з 12.12.2024 року та являються батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4,9).
Родина фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де і зареєстровані відповідач ОСОБА_1 із дитиною Назаром, що підтверджується Актом обстеження умов проживання Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, інформацією на запит Сумської територіальної громади від 26.02.2025 року (а.с. 11-12). Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.29).
Відповідач ОСОБА_1 має посвідчення як особа з інвалідністю внаслідок війни III групи терміном до 01.07.2045 року, є отримувачем пенсії по інвалідності, виданого Пенсійним фондом України (а.с. 7). 
Відповідачка ОСОБА_2 також має посвідчення серії НОМЕР_1 у зв`язку з II групою інвалідності, отримує соціальну допомогу. 25.08.2015 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) була визнана недієздатною та її опікуном призначена мати - ОСОБА_4 (а.с.8,10).
Згідно листа УПП в Сумській області від 10.01.2025 року № 379/41/38/03-2024, повідомлення Управління про скоєння домашнього насильства ОСОБА_1 відносно дружини ОСОБА_2 , у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 . Екіпажем патрульної поліції було проведено оцінку ризиків, на громадянина ОСОБА_1 складено протоколи за ч.1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено термінові заборонні приписи відносно дружини та дитини (а.с.17).
За результатами обстеження умов проживання та проведення профілактичних заходів спеціалістами Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 29.01.2025 року з`ясовано, що власником однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає родина, є ОСОБА_1 , квартира устаткована необхідними корпусними меблями, побутовою технікою. Дитина забезпечена спальним місцем (ліжечко), одягом, гігієнічними засобами, дитячими сумішами. Документи на дитину оформлено, родина утримується за рахунок пенсії батька. З батьками проведено профілактичну бесіду щодо недопущення в подальшому домашнього насильства, ОСОБА_1 письмово попереджений про відповідальність за протиправні дії та невиконання батьківських обов`язків.(а.с.19-20)
За інформацією Служби у справах дітей виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради від 31.01.2025 року відомо, що мати новонародженої дитини ОСОБА_2 відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду в Сумській області від 25.08.2025 року визнана недієздатною, опікуном призначена її рідна мати ОСОБА_4 . Також ОСОБА_4 призначена опікуном над малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батько новонародженого ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , має інвалідність III групи унаслідок війни. При обстеженні дитини за місцем тимчасового перебування родини Службою у справах дітей виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради, сімейним лікарем та медсестрою було з`ясовано, що батьки не усвідомлюють відповідальності за новонародженого сина, байдуже відносяться до його догляду (а.с.21).
20.02.2025 року працівниками поліції був складений Акт доставлення дитини до лікарні (а.с.22) В цей же день працівниками комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» було складено повідомлення про дитину, яка поступила у лікарню (а.с.25).
Наказом № 17 від 20.02.2025 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради «Про взяття на облік», на облік було взято малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.13).
20.02.2025 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської ради після розгляду інформації про малолітнього ОСОБА_3 , поданої начальником Управління, одноголосно членами засідання вирішено негайно відібрати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, що підтверджується витягом із протоколу № 2 (а.с. 16, 24 ).
24.02.2025 року начальник Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області виніс Розпорядження № 72-ОД «Про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_3 від батьків», а саме Сумському районному управлінню поліції ГУНП в Сумській області забезпечити охорону правопорядку під час відібрання. Влаштувати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини».Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради негайно повідомити Окружну прокуратуру міста Суми, протягом 7 робочих днів звернутися до суду із відповідним позовом (а.с. 15).
Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 27.02.2025 року надійшло Подання від СЮП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що за адресою: м. Суми, вул. Сумської тероборони, буд. 13, кв. 19, вилучено дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент вилучення батько дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КупАП. Матір з дитиною поміщено до комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» до інфекційно-боксованого відділення, так як при обстеженні в дитини та матері виявлено коросту. Матір дитини була переведена на лікування до Медичного клінічного центру інфекційних хвороб та дерматології ім. З. Й. Красовицького.(а.с.18)
17.03.2025 року позивачем суду було надано висновок про відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав у зв`язку із ухиленням від виконання своїх обов`язків. (а.с. 35)
01.05.2025 року ОСОБА_4 , яка є опікуном ОСОБА_2 , надала Управлінню заяву, в якій зазначила, що на даний час немає можливості займатися вихованням і забрати у свою сім`ю ОСОБА_6 (а.с.71).
Згідно витягу із Розпорядження Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області № 173-ОД від 15.05.2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.67).
25.06.2025 року КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» надіслав на адресу суду лист-повідомлення за № 369/01, згідно якого малолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у будинку дитини з 02.04.2025 року на повному державному утриманні, який був негайно відібраний у батьків у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю (розпорядження СМВА від 24.02.2025 № 72-ОД).23.05.2025 року хлопчик вибув з закладу, на підставі рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 100 від 21.05.2025 року, на виховання в прийомну сім`ю.За весь час перебування дитини в закладі батьки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дитину провідували, цікавились станом здоров`я, режим роботи закладу не порушували, але часто поведінка батьків була неадекватна. Адміністрація КНП «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» в повному обсязі підтримує позовні вимоги позивача (а.с. 80).
Як убачається із копії висновку лікарсько-консультативної комісії КНП COР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» від 18.04.2025 №7/429 про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, ОСОБА_1 за рівнем обмеження життєдіяльності має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Висновок дійсний до 17.10.2025 року і є датою чергового переогляду ЛКК (а.с.90).
Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.
Задовольняючи позов в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що таке рішення насамперед ухвалюється в інтересах дитини, яка є грудного віку та потребує підвищеної уваги по її догляду.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності (стаття 10 Закону України «Про охорону дитинства»).
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (частина перша статті 9 Конвенції про права дитини).
Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання (частина перша статті 170 СК України).
Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва (пункти 2-5 частини першої статті 164 СК України).
У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор (частина друга статті 170 СК України).
Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом (на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер). Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, керуючись інтересами дитини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 308/12188/18).
За змістом частини четвертої статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо відібрання дитини обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що парламент зобов`язав суд під час вирішення спорів, зокрема, щодо відібрання дитини враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за її присутності. Тобто у разі твердження учасників сімейного спору про вчинення одним із них домашнього насильства суд має перевірити, чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 червня 2022 року в справі № 753/23626/17, від 22 червня 2022 року в справі № 757/33742/19-ц, від 14 грудня 2023 року в справі № 127/20368/21, від 4 квітня 2024 року в справі № 553/449/20, від 6 червня 2024 року у справі № 484/3174/23).
За змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, треба довести, що така небезпека справді існує. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків може постати питання про необхідність урахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам факт того, що дитина може бути поміщена у середовище, сприятливіше для її виховання, не виправдовує примусове відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine, заява № 39948/06)від 18 грудня 2008 року, (§ 50)).
Розпорядження про опіку слід розглядати як тимчасовий захід, який слід припинити, як тільки це дозволять обставини. Будь-які заходи щодо тимчасового піклування мають узгоджуватися з кінцевою метою возз`єднання рідних батьків і дитини.Позитивний обов`язок вжити заходів для сприяння возз`єднанню сім`ї, як тільки це стане розумно можливим, почне тиснути на компетентні органи з поступово зростаючою силою з початку періоду піклування за умови, що він завжди буде збалансований із обов`язком враховувати найкращі інтереси дитини (див. mutatis mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ахім проти Румунії» (Achim v. Romania, заява № 45959/11) від 24 січня 2018 року (§ 113)).
За обставинами тієї справи заявники недбало ставилися до здоров`я дітей, їхньої освіти та соціального розвитку, відмовилися співпрацювати з соціальними службами. Перед тим, як запропонувати передати дітей під опіку, соціальні служби спостерігали за сім`єю заявників і намагалися порадити дорослим заходи, які необхідно вжити для покращення їхнього становища та становища дітей. Соціальні служби вживали необхідні заходи для возз`єднання сім`ї, для підтримання контактів між заявниками та дітьми, а також здійснювали моніторинг заходів, спрямованих на покращення фінансового становища заявників і вдосконалення їхніх батьківських навичок.
У цій справі ЄСПЛ переконався, що тимчасове влаштування дітей заявників під опіку ґрунтувалося на причинах, які були не лише доречними, але й достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції1950 року. Так само з усіх матеріалів справи було зрозуміло, що наказ про поміщення дітей під опіку держави відпочатку мав тимчасовий характер. ЄСПЛ вважав, що, уважно стежачи за ситуацією дітей і заявників, відповідні органи влади завжди намагалися захистити інтереси дітей, одночасно намагаючись знайти справедливий баланс між правами заявників і правами дітей. Тому виснував, що втручання в права заявників було «необхідним у демократичному суспільстві», і що у цій справі не було порушення статті 8 Конвенції 1950 року (§ 126-127).
Колегія суддів констатує, що відібрання дитини у батьків є втручанням у гарантоване йому статтею 8 Конвенції 1950 року право на повагу до сімейного життя. Але з огляду на встановлені судом обставини та досліджені докази немає жодних підстав стверджувати про порушення цього права у світлі пункту 2 цієї статті 8. Таке відібрання має метою захист прав дитини, врахування її найкращих інтересів з огляду на встановлений судом реальний ризик настання негативних наслідків щонайменше для здоров`я сина у разі його повернення до проживання з батьками. Крім того, держава в особі її органів вжила достатньо заходів для покращення відносин батьків з дитиною, а також на вдосконалення їх батьківських навичок, однак ці зусилля не дали бажаного результату.
Вказане підтверджує те, що тимчасове обмеження прав батьків є необхідним в силу об`єктивних причин, відповідає найкращим інтересам дитини та є пропорційним меті захисту її прав та інтересів. Якщо надалі батько доведе виправлення у ставленні до виконання батьківських обов`язків, він може звернутися з позовом про повернення йому дитини (частина третя статті 170 СК України).
Позивач довів доцільність відібрання неповнолітнього сина від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і що в цій конкретній ситуації розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відібрання у відповідачів сина без позбавлення їх батьківських прав
Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367 - 369,  п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд   
                                                                 у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фомінова Романа Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина