ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17089/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Загацька Т.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  03 грудня 2025 року                                                                        м. Київ
          
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
          головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
          суддів                                                                                              Василенка Я.М., 
                                                                                                    Кузьменка В.В.,
          за участі секретаря судового засідання                                        Фищук Н.А.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення коштів,

  У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду  міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, у якому просила суд:
-          визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у                    м. Києві від 30.08.2022 № 957-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
-          поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві з 06.09.2022;
-          стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 06.09.2022 до часу поновлення позивача на посаді з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до пункту 2 розділу II  Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду»,  справу № 640/17089/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 14.04.2025 прийнято адміністративну справу до провадження. Вирішено розгляд справи проводити спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду 18.06.2025 витребувано у Головного управління ДПС у м. Києві: довідку про розмір грошового забезпечення              ОСОБА_1 за дванадцять останніх місяців, що передували звільненню; довідку про розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 ; наказ ДПС від 04.02.2022 № 91 «Про введення в дію структур територіальних органів ДПС та Методичні рекомендацій щодо побудови організаційних структур територіальних органів ДПС» (зі змінами, унесеними наказом ДПС від 29.04.2022 № 206) і від 04.02.2022 № 90 «Про внесення змін до наказу ДПС від 12.11.2020 № 644», згідно з яким затверджено чисельність працівників у Головному управлінні ДПС у   м. Києві у кількості 2 518 штатних одиниць; Організаційну структуру Головного управління ДПС у м. Києві, затверджену в. о. Голови Державної податкової служби України 29.04.2022, Переліки змін № 1 та № 2 до Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві, затверджені в. о. Голови Державної податкової служби України 15.06.2022; перелік схожих (та/або запропонованих) посад (якщо такі надавались) за новим штатним розписом; докази про відсутність вакантних посад, які б могли бути запропоновані ОСОБА_1 ; копію посадової інструкції начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок, а також посадові інструкції схожих посад за новим штатним розписом; наявність вакантних посад у штатному розписі ГУ ДПС у м. Києві станом на час звільнення позивача з посади; службову характеристика позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вступила на державну службу 01.08.1996 та з вказаної дати проходила державну службу, працюючи в податкових органах м. Києва, правонаступником яких є Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ  44116011) та безпосередньо у Головному управлінні ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ  44116011). Остання займана посада державної служби  начальник відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ ГУ ДПС у м. Києві (категорія посади «Б», 4 ранг державного службовця).
Також ОСОБА_1 зазначила, що 06.09.2022 на адресу електронної пошти з електронної адреси kyiv.personal@tax.gov.ua було надіслано копію наказу ГУ ДПС у м. Києві від 30.08.2022 № 957-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та супровідного листа ГУ ДПС у м. Києві № 8225/І/26-15-11-00-16 від 06.09.2022. Вищезазначеним листом було повідомлено, що наказом ГУ ДПС у м. Києві від 30.08.2022 № 957-о «Про звільнення ОСОБА_1 », звільнено 05.09.2022 з займаної посади, відповідно до п. 1  ст. 40 КЗпП України. Безпосередньо у наказі, копія якого була додана до листа ГУ ДПС у м. Києві № 8225/ І/26-15-11-00-16 від 06.09.2022, зазначено про припинення державної служби та звільнення з 05 вересня 2022 року з посади, відповідно до пункту 1 частини першої, частини 3  статті 87 Закону України «Про державну службу»,  у зв`язку зі змінами структури та штатного розпису державного органу.
Зазначено, що відповідач мав, по-перше, запропонувати позивачці переведення на цю посаду як вакантну та рівнозначну тій, що обіймає і яка підпадає під скорочення, а по-друге, мав з`ясувати, чи позивачка мала переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством, однак, цей обов`язок відповідачем грубо порушено, й натомість запропоновано посаду головного державного інспектора, від якої позивачка була змушена відмовитися.
Головне управління ДПС у м. Києві скористалось правом подання відзиву на адміністративний позов, зі змісту якого, просило суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
          У відзиві на позов, між іншим, викладено клопотання про витребування доказів, а саме свідоцтва Генерального консульства України в Дюссельдорфі від 10.06.2022 №61231/19-523/2-6464, проте, у поданому клопотанні заявлено про витребування інформації та доказів, які не входять до предмету доказування у даній справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів слід відмовити.
У відповіді на відзив позивачка вказувала, що з доводами відповідача не погоджується, просила позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 30.08.2022 № 957-о «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 з 06.09.2022 на посаді начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві.
Стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2022 по 25.06.2025 у розмірі 349698 (триста сорок дев`ять тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 36 копійок.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення з 06.09.2022  ОСОБА_1 на посаді начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділу Державної податкової служби подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 скасувати, прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.12.2025.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.   
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , відповідно до особової картки державного службовця №241 склала присягу державного службовця 01.08.1996 ДПІ по Києву. Стаж державної служби 24 роки 4 місяців 22 днів. Звільнена 05.09.2022 (реквізити акта про звільнення 30.08.2022 №957-о).
Згідно з відомостями про оцінювання результатів службової діяльності у період з 01.01.2021 по 22.10.2021 діяльність позивачки оцінено на відмінно (наказ від 07.12.2021 №933).
З автобіографії позивачки вбачається, що з 01.08.1996 по теперішній час (дата подання 22.12.2020) працювала у податкових органах м. Києва, а саме: у період з 1996 року по 1999 рік - старшим державним ревізором-інспектором відділу реєстрації та контролю ЕККА управління аудиту; у період з 1999 року по 2002 рік - старшим державним ревізором-інспектором відділу апеляційного оскарження; у період з 2002 року по жовтень 2014 року - старшим податковим інспектором, головним податковим інспектором відділу супроводження актуальних та резонансних справ юридичного управління; у період з жовтня 2014 року - начальником відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок управління правової роботи ГУ ДПС у м. Києві.
З відомостей про призначення (переведення) на посаду державної служби у цьому державному органі та присвоєння рангів вбачається, що позивачка призначена з 22.12.2020 начальником відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ на період відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_2 до дня фактичного виходу її з відпустки (наказ від 21.12.2020 №42-о).
Відповідно до попередження про наступне звільнення позивачку повідомлено, що, у зв`язку зі змінами в Організаційній структурі та Штатному розписі Головного управління ДПС у м. Києві, на підставі наказів Головного управління ДПС у м. Києві від 02.05.2022            № 81 «Про введення в дію Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві та затвердження Переліку індексів структурних підрозділів Головного управління ДПС у               м. Києві», від 15.06.2022 №113 «Про введення в дію Переліку змін № 1 та Переліку змін № 2 до Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві», від 15.06.2022 № 32-ф «Про введення в дію Штатного розпису на 2022 рік Головного управління ДПС у м. Києві, Переліку № 1 та № 2 змін до Штатного розпису на 2022 рік Головного управління ДПС у                м. Києві», відповідно до пункту 1 частини 1, частини 3  статті 87 Закону України «Про державну службу». Попереджено  про наступне звільнення з посади начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві, на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_2 до фактичного виходу її з відпустки, яку позивач обіймає.
Державну службу з позивачем буде припинено на підставі пункту 1 частини першої  статті 87 Закону України «Про державну службу»  з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
Одночасно, запропоновано позивачу для переведення іншу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, а саме: головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок управління правового забезпечення Головного управлінню у м. Києві.
Від запропонованого варіанту позивач відмовилась, що не заперечується сторонами.
Відповідно до наказу від 30.08.2022 № 957-о Головного управління ДПС у місті Києві «Про звільнення ОСОБА_1 », припинено державну службу та звільнено 05.09.2022 позивачку з посади начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у місті Києві, яка була призначена на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_2 до дня фактичного виходу її з відпустки, у зв`язку зі змінами структури та штатного розпису державного органу, відповідно до пункту 1  статті 40 КЗпП України.
Позивачка, не погодившись із наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 30.08.2022 № 957-о «Про звільнення ОСОБА_1 »., звернулась до суду з цим позовом.
Крім того, судом встановлено, що наказом від 06.07.2022 №536-о Головного управління ДПС у м. Києві, ОСОБА_2 , начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві  на посаду начальника відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок управління правового забезпечення зі штатним розписом у розмірі 10510,00 грн на місяць та зберегти відпустку для догляду за дитиною.
Наказом №530-о Головного управління ДПС у м. Києві «Про переведення працівників», переведено ОСОБА_3 , заступника начальника управління  начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами позапланових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві на посаду начальника відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у                    м. Києві на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_2 до дня фактичного виходу її з відпустки, з посадовим окладом, згідно зі штатним розписом у розмірі 10510 гривень на місяць з дня переведення, відповідно до  ст. 114 КЗпП.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, а сторонами не спростовується, наявність вільних вакансій категорії «Б» підкатегорії Б-3 на 05.09.2022, які не було запропоновано позивачці. Крім того, відповідачем не було надано жодних пояснень щодо переведення (пропонування) саме позивачки на нижчу посаду, або будь-якого аналізу чи порівняння позивача поряд з іншими працівниками.
Як зазначив суд першої інстанції, попередження позивачки про переведення її на посаду головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок управління правового забезпечення Головного управлінню у м. Києві, в порушення статті 41 Закону України «Про державну службу». 
Крім того, суд зауважив, що, згідно з наказом від 15.06.2022 № 32-ф, у Головному управлінні ДПС в м. Києві штатний розпис передбачав посаду начальника відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок. Тобто, із введенням нового штатного розпису ГУ ДПС - передбачалась посада, що за функціональною компетенцією була рівнозначна тій, яку обіймала позивача до скорочення.
Зазначене підтверджує наявність вакантних посад в новоутвореному структурному відділі внаслідок реорганізації, зокрема і рівнозначна посада тій, яку обіймала позивачка. Проте, як встановлено судом, жодна з цих посад не була запропонована позивачці: ні разом з попередженням про звільнення, ні під час звільнення.
Крім того, судом встановлено, що у результаті зміни в організаційній структурі та штатному розписі Головного управління ДПС у м. Києві не відбулось скорочення штатної чисельності працівників відділу управління супроводження судових справ, яка навпаки збільшилась (у порівнянні із штатним розписом на 2022 рік, наказ №3-ф від 25.01.2022  відділ нараховував 15 штатних посад; згідно з наказом від 15.06.2022 № 32-ф - відділ супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок нараховував 21 штатних посад).
Суд зазначив, що при порівнянні посадових інструкції начальника відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок від 28.06.2022, начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок від 12.05.2021, судом встановлено фактично однаковий зміст Посадової інструкцій начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок та Посадової інструкцій начальника відділу супроводження судових справ за матеріалами планових перевірок.
Сам же відділ супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок зазнав перейменування на відділ супроводження судових справ за матеріалами планових перевірок. Це вбачається з вказаних змін назви, проте основна функція структурного підрозділу не змінилась, про що свідчить положення про вищезазначені відділи. Крім того, сама назва відділів «супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок» та «супроводження судових справ за матеріалами планових перевірок» мають синонімічний характер, тобто за змістом є практично ідентичними.
Тобто, сам факт перейменування відділу, що, на думку відповідача, потягнув зміни в організації праці та скорочення штатної чисельності працівників, не може бути підставою для беззаперечного звільнення працівника з роботи.
Також, на переконання суду, відповідачем не було забезпечено можливість переведення позивачки на будь-яку вакантну посаду державної служби, відповідно до новоствореного штатного розпису, яку позивачка могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації, професійної підготовки та професійної компетентності.
Як виснував суд першої інстанції, у цій справі відповідач фактично належними доказами не спростував допущені ним порушення, інші доводи відповідача є безпідставними та не впливають на висновки суду.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
-          позивач залишила територію України та відповідно до свідоцтва Генерального консульства України в Дюссельдорфі від 10.06.2022 № 61231/19-523/2-6464 і перебуває на консульському обліку в Німеччині;
-          попередження про наступне звільнення містило пропозицію для переведення на іншу посаду, а саме головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у м. Києві, однак на запропоновану посаду позивачем ніяким чином не відреаговано;
-          під час дії режиму воєнного стану постійне перебування у відпустках різного роду більшості працівників державного органу унеможливлює виконання ним завдань і функцій передбачених законодавством;
-          під час прийняття оскаржуваного рішення суд не надав належної правової оцінки викладеним обставинам, а відтак допустив порушення норм процесуального та матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до  статті 43 Конституції України,  кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з  статтею 5-1 Кодексу законів про працю України,  держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Порядок проходження державної служби, а також підстави для її припинення врегульовано  Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015  (надалі Закон №889-VIII).
У частині п`ятої  статті 22 Закону №889-VIII,  наведено, що у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
Згідно з пунктом 4 частини першої  статті 83 Закону №889-VIII,  державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
Відповідно до пунктів 1, 1-1 частини першої  статті 87 Закону №889-VIII  (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; ліквідація державного органу.
Згідно з частинами третьою-п`ятою  статті 87 Закону №889-VIII,    суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті, у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення, на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті статті 87 Закону №889-VIII, у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також, у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
У разі звільнення з державної служби на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої статті статті 87 Закону №889-VIII,  державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.
Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 30.08.2022 № 957-о «Про звільнення ОСОБА_1 » виданий у зв`язку із зміною в організаційні структурі та штатному розписі Головного управління ДПС у м. Києві, а саме відповідно до наказів Головного управління ДПС у                   м. Києві від 02.05.2022 № 81 «Про введення в дію Організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві та затвердження Переліку індексів структурних підрозділів Головного управління ДПС у м. Києві», від 15.06.2022 № 113 «Про введення в дію Переліку змін № 1 та переліку змін № 2 до Організаційної структури Головного управління ДПС у             м. Києві», від 15.06.2022 № 32-ф «Про введення в дію Штатного розпису на 2022 рік Головного управління ДПС у м. Києві, Перелік № 1 та № 2 змін до Штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві» відбулося, за  твердженням відповідача, скорочення штатної чисельності Головного управління ДПС у м. Києві та, зокрема, управління супроводження судових справ, у якому працювала позивачка.
Підставою для звільнення позивачки на підставі пункту 1 частини першої  статті 87 Закону України "Про державну службу"  з займаної посади стала зміна в організаційні структурі та штатному розписі Головного управління ДПС у м. Києві.
Верховний Суд у постанові від 24.07.2020 у справі №816/654/17 виснував, що  умовою припинення державної служби з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої  статті 87 Закону №889-VIII  (пунктом 1 частини першої  статті 40 КЗпП України) є, зокрема, ліквідація державного органу або його реорганізація, що поєднана зі скороченням штату/чисельності державних службовців та/або змінами в організації роботи (служби), унаслідок яких державний службовець об`єктивно не може виконувати посадових обов`язків за посадою, яку обіймав до запровадження змін в організації роботи, а щодо переведення на іншу посаду він або заперечує, або для цього об`єктивно немає можливості.
Сама лише трансформація одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не є підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження.
Щодо доводів апелянта про те, що позивач залишила територію України та відповідно до свідоцтва Генерального консульства України в Дюссельдорфі від 10.06.2022 № 61231/19-523/2-6464 перебуває на консульському обліку в Німеччині, колегія суддів зазначає, що вказана інформація не стосується предмета доказування, тому суд не надає вказаному оцінки.
Щодо аргументів апеляційної скарги про те, що попередження про наступне звільнення містило пропозицію для переведення на іншу посаду, а саме, головного державного інспектора відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок управління правового забезпечення Головного управління ДПС у м. Києві, однак, на запропоновану посаду позивачем ніяким чином не відреаговано, то матеріалами справи підтверджується, а сторонами не спростовується, наявність вільних вакансій категорії «Б» підкатегорії Б-3 на 05.09.2022, які не було запропоновано позивачці. Крім того, відповідачем не було надано жодних пояснень щодо переведення (пропонування) саме позивачки на нижчу посаду, або аналізу чи порівняння позивача поряд з іншими працівниками.
У матеріалах справи міститься заява від 19.08.2022, у якій позивачка зазначила, що відмовляється від переведення на запропоновану нижчу посаду.
Отже, станом на момент попередження про наступне звільнення, у зв`язку зі скороченням посади державної служби, позивачка обіймала посаду начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок управління супроводження судових справ Головного управління ДПС у м. Києві. Вказана посада віднесена до посади державної служби категорії «Б».
У постановах Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі №824/3229/14-а, від 11.07.2018 року у справі № 816/1232/17, Верховний Суд неодноразово наголошував, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вивільнення працівників у разі скорочення штату, яка передбачає: 1) повідомлення працівників не пізніше, ніж за два місяці; 2) запропонування працівнику всіх наявних вакантних посад (що були наявними на момент попередження працівника про звільнення та з`явилися протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також існували безпосередньо станом на день звільнення), які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації; 3) перевірку наявності у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці, тобто здійснення їх порівняльного аналізу за такими критеріями.
При цьому, визначальним критерієм для встановлення наявності переважного права на залишення на роботі працівникам при скороченні чисельності штату у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, є саме рівень його кваліфікації та продуктивність праці, а сімейний стан, стаж роботи та інші обставини, що надають право для залишення на роботі, враховуються лише у тому разі, коли працівники мають однакову кваліфікацію і продуктивність праці.
Разом з тим, під кваліфікацією розуміється здатність працівника виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи.
Доказами більш високої кваліфікації можуть бути відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), підвищення кваліфікації, навчання без відриву від виробництва, винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, досвід трудової діяльності.
У свою чергу, про продуктивність праці, як узагальнюючий показник її результативності, може свідчити збільшення обсягу виконуваної роботи, її якості, суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника.
Таким чином, для порівняння кваліфікації та продуктивності праці працівників повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів, про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.
Продуктивність праці і кваліфікація працівника підлягають оцінюванню окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій  статті 42 КЗпП.
Водночас, для виявлення працівників, які підлягають у першу чергу залишенню на роботі при скороченні штатів, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом складання відповідної довідки у довільній формі з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі.
Окрім того, апелянтом не дотримано принципу правової визначеності, а саме не дотримано обов`язку пропонувати рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей  Іващенко О.С., в матеріалах справи відсутні будь-які докази врахування та дотримання роботодавцем критеріїв, як-то рівень професійної підготовки та компетентність державного службовця, відтак, викладене не відповідає приписам ч. 2  ст. 2 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що в суді першої та апеляційної інстанції, будь-яких належних та достатніх доводів щодо наявності об`єктивних перешкод для працевлаштування позивачки на обрану неї посаду, відповідачем не наведено.
Як вбачається із матеріалів справи, згідно з наказом від 15.06.2022 № 32-ф у Головному управлінні ДПС в м. Києві штатний розпис передбачав посаду начальника відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок. Тобто, із введенням нового штатного розпису ГУ ДПС - передбачалась посада, що за функціональною компетенцією була рівнозначна тій, яку обіймала позивача до скорочення.
Зазначене підтверджує наявність вакантних посад в новоутвореному структурному відділі внаслідок реорганізації, зокрема і рівнозначна посада тій, яку обіймала позивачка. Проте, як встановлено судом, жодна з цих посад не була запропонована позивачці: ні разом з попередженням про звільнення, ні під час звільнення.
Колегія суддів враховує також те, що у результаті зміни в організаційні структурі та штатному розписі Головного управління ДПС у м. Києві не відбулось скорочення штатної чисельності працівників відділу управління супроводження судових справ, яка навпаки збільшилась (у порівнянні із штатним розписом на 2022 рік, наказ №3-ф від 25.01.2022  відділ нараховував 15 штатних посад; згідно з наказом від 15.06.2022 № 32-ф - відділ супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок нараховував 21 штатних посад).
Окрім того, при порівнянні посадових інструкції начальника відділу супроводження судових спорів за матеріалами планових перевірок від 28.06.2022, начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок від 12.05.2021 судом встановлено фактично однаковий зміст Посадової інструкцій начальника відділу супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок та Посадової інструкцій начальника відділу супроводження судових справ за матеріалами планових перевірок.
Натомість, відділ супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок зазнав перейменування на відділ супроводження судових справ за матеріалами планових перевірок. Це вбачається з вказаних змін назви, проте основна функція структурного підрозділу не змінилась, про свідчить положення про вищезазначені відділи. Крім того, сама назва відділів «супроводження в судах податкових спорів за матеріалами планових перевірок» та «супроводження судових справ за матеріалами планових перевірок» мають синонімічний характер, тобто за змістом є практично ідентичними.
Тобто, як обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, сам факт перейменування відділу, що, на думку апелянта, потягнув зміни в організації праці та скорочення штатної чисельності працівників, не може бути підставою для беззаперечного звільнення працівника з роботи.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що під час дії режиму воєнного стану постійне перебування у відпустках різного роду більшості працівників державного органу унеможливлює виконання ним завдань і функцій передбачених законодавством, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення щодо переведення саме позивачки на нижчу посаду, або аналіз чи порівняння позивача поряд з іншими працівниками.
Стосовно стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  зважаючи на те, що апелянт не заперечує проти розрахунку суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, колегія суддів не надає оцінки даній частині оскаржуваного рішення.
З вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до частин першої та другої   ст. 9 КАС України,  розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами  ст. 77 КАС України  встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі  ст. 90 КАС України,   суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
За правилами  статті 316 КАС України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 244, 250, 316, 321, 322, 325, 328 -331 КАС України, суд -

   У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби -  залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена    з урахуванням положень  ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                           О.М. Ганечко 
Судді                                                                                                        Я.М. Василенко
                                                                                                     В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 08.12.2025.