Справа № 2-3718/09р.
РІШЕННЯ
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
14 квітня 2009р. Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Є.В.Чайченко 
при секретарі -І.Ю. Івановій 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в сел. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мерефянської міської Ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок як за забудовником,

встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок літ. „А-1" з мансардою літ. „Мс" і верандою літ. „а” на п`ять житлових кімнат житловою площею 123,8 кв.м, загальною площею 202,1 кв.м, з надвірними будівлями сараю літ. „Б", гаражу літ. „Г", льоху літ. „бп", вбиральні літ. „У", місцевої очисної каналізаційної споруди літ. „Я", розташований на приватизованій земельній ділянці АДРЕСА_1 , в цілому. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачці згідно рішення виконкому Мереф`янської міської ради від 08.06.1993 року було надано в приватну власність із фонду земель ради земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , площею 1000кв.м для будівництва житлового будинку по типовому проекту на 5 кімнат площею 67,21 кв.м та господарських будівель. Крім того, між позивачкою та Мерефянською міською Радою було укладено договір на право забудови вищевказаної земельної ділянки від 05.11.1993 року. Земельна ділянка в подальшому була приватизована позивачкою згідно державного акту. Протягом 1994-2007 років позивачкою на власній земельній ділянці був побудований житловий будинок і надвірні будівлі з незначним відхиленням від проектно-технічної документації.
Згідно рішення виконкому Мереф`янської міської Ради позивачці було надано дозвіл на збереження самочинно збудованого житлового будинку та надвірних будівель та вирішено клопотати перед Харківською райдержадміністрацією про прийняття цього будинку в експлуатацію. Однак, начальник інспекції ДАК у Харківському районі Овчарова О.В. відмовляє в прийнятті будинку в експлуатацію без попереднього визнання на нього права власності. Ці обставини змушують позивачку звернутися до суду.
Представник відповідача Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився. Згідно заяви від 03 квітня 2009 року № 545 позов визнає, просить слухати справу у його відсутність, що суд вважає за можливе.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з довідки б/н від 25.03.2009р., виданої КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в бюро не зареєстрований і право власності на нього ні за ким не оформлене.
Позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні будівлі по АДРЕСА_1 посилаючись на ті обставини, що будинок та надвірні будівлі побудовані нею за власні кошти на земельній ділянці площею 0,10га, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ХР № 25-1941 836, виданого Мереф`янською міською радою 25.12.1997 року. Зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку оформлений на підставі рішення Мерефянської міської Ради від 08.06.1993р., пр.№ 6 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1141, що підтверджується копією цього акту.
Між позивачкою та Мерефянською міською Радою було укладено договір на право забудови вищевказаної земельної ділянки від 05.1 1.1993 року по типовому проекту серії № 145-24-133/1.2 на 5 кімнат площею 67,21 кв.м та господарських будівель, посвідчений 1-ю держнотконторою Харківського району, реєстр № 3-4312, що підтверджується копією цього договору.
Протягом 1994-2007 років на вищезазначеній земельній ділянці позивачка побудувала житловий будинок з мансардою, надвірні будівлі з незначним відхиленням від проектно-технічної документації.
Згідно акту обстеження житлового будинку, виготовленого КП „Архітектурне бюро Харківського району, погодженого з відділом містобудування та архітектури, головним лікарем Мереф`янської міської СЕС, начальником Харківського РУ ГУ МНС та службою землевпорядкування міста житловий будинок літ. „А-1" з мансардою літ. „Мс" і верандою літ. „а” на п`ять житлових кімнат житловою площею 123,8кв.м та загальною площею 202,1 кв.м, АДРЕСА_1 , відповідає вимогам ДБН 360-92**, знаходиться в задовільному технічному стані та придатний до подальшої експлуатації.
Відповідно до рішення виконкому Мереф`янської міської Ради за № 829 від 10.12.2008 року, протокол № 16, позивачці було надано дозвіл на збереження самочинно збудованого житлового будинку літ. „А-1" з мансардою літ. „Мс", верандою, на приватизованій земельній ділянці АДРЕСА_1 , та на збереження надвірних будівель сараю літ. „Б", гаражу літ. „Г", льоху літ. „бп", вбиральні літ. „У", місцевої очисної каналізаційної споруди літ. „Я", та вирішено клопотати перед Харківською райдержадміністрацією про прийняття цього будинку в експлуатацію, що підтверджується копією рішення.
У відповідності до ст. 4 Закону „Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень” речові права на нерухоме майно, зокрема, право власності фізичних та юридичних осіб на нерухоме майно, що знаходиться на території України підлягають обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до Тимчасового положення вказаного Закону реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснюється БТІ.
Відповідно до ст. 331 ЦПК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Згідно із ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України позивачкою надані суду належні документальні докази, які підтверджують створення саме нею житлового будинку з додержанням відповідних норм.
Отже, враховуючи наведене, суд вважає необхідним визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на збудований нею житловий будинок з надвірними будівлями за вказаною вище адресою як за забудовником, оскільки це не порушує права третіх осіб та не суперечить діючому законодавству.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 4, 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 8, 10, 11, 15, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 5, 319, 325, 328, 331, 375, 376, 382, 383 Цивільного кодексу України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. „А-1" з мансардою літ. „Мс” і верандою літ. „а" на п`ять житлових кімнат житловою площею 123,8кв.м, загальною площею 202,1кв.м, з надвірними будівлями: сараєм літ. „Б”, гаражем літ. „Г”, льохом літ. „бп", вбиральнею літ. „У”, місцевою очисною каналізаційною спорудою літ. „Я", розташований на приватизованій земельній ділянці АДРЕСА_1 , в цілому як за забудовницею.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя          Чайченко Є.В.