ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 362/7402/25 
Провадження 2-а/362/24/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" січня 2026 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участі секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить поновити строк та скасувати постанову №339 від 02.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення в розмірі 34000 грн., за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Судові витрати покласти на відповідача.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з 22.03.2025 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . Позивачу стало відомо, що постановою старшого державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської обл. Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №79051873 від 09.09.2025 року відкрито виконавче провадження відповідно до супровідного документа про примусове виконання постанови №339, виданою 02.04.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення 34 000,00 грн. Вказану постанову вважає такою, що винесена з порушенням вимог матеріального та процесуального права, а тому є неправомірною. Про винесення постанови позивача не було повідомлено чи проінформовано, в додатку «Дія» оскаржуваний документ відсутній, невідома дата винесення постанови відповідачем, також невідомо, яке порушення вчинено позивачем. На дату видачі постанови позивач проходив службу у Збройних силах України.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2025 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчену копію постанови №339 від 02.04.2025 року і всіх документів (відомостей), на підставі яких винесена зазначена постанова, а також докази отримання (направлення та вручення) вказаної постановиОСОБА_1 (а.с. 16).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2025 року повернуто без розгляду заяву позивача про забезпечення позову (а.с. 24-25).
14.10.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги вважає необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач є військовозобов`язаним та не перебував на військовому обліку в жодному ТЦК та СП, не включений до Єдиного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів. 21.03.2025 року позивач був вязтий на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації. На вимогу посадових осіб відділення військового обліку та бронювання пред`явити військово-обліковий документ військовозобов`язаного, ОСОБА_1 повідомив, що раніше не отримував такого документу, на обліку військовозобов`язаних за своїм задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання не перебував, що є порушенням позивача військового обліку в частині не перебування на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання в ТЦК та СП. У зв`язку з виявленим порушенням, старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №339 від 21.03.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_3 та листом від 21.03.2025 року за вихідним №1440 ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться 02.04.2025 року о 16.00 за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач відмовився від надання пояснень та підписання, отримання протоколу, в присутності свідків. У визначений день та час, будучи належним чином повідомленим, ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, поважність причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, тому розгляд справи відбувся без участі позивача, його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000,00 грн. Копію постанови направлено рекомендованим листом. Внаслідок свої бездіяльності ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке закінчилося у березні 2026 року, коли останній був взятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.26-33).
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2025 року повернуто без розгляду заяву позивача про забезпечення позову (а.с. 65-66).
Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що 21.03.2025 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 – майор ОСОБА_2 уповноважений складати протоколи про адміністративні правопорушення наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №1169 від 25.12.2024 року, складено відносно ОСОБА_1 протокол №339 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
У протоколі №339 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 21.03.2025 року зазначено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, гр. ОСОБА_1 як військовозобов`язаний по віку, не включений до зазначеного реєстру, та не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в жодному ТЦК та СП, про що свідчить статус «не прив`язаний до військкомату».
ОСОБА_1 у порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 п. 1 ч. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників,військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року (до 05.01.2022 року абз. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року) не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних за своїм задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, зазначене підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відсутністю військово-облікового документу з відповідною відміткою про взяття на військовий облік за своїм місцем проживання і має ознаки ухилення гр. ОСОБА_1 від військового обліку в частині не перебування на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання в ТЦК та СП.
Внаслідок своєї бездіяльності гр. ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення, яке закінчилося у березні 2025 року, коли останній звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про взяття його на військовий облік.
За порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 210 КУпАП та враховуючи, що з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та до цього часу в Україні діє особливий період, то гр. ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
У протоколі №339 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 21.03.2025 року також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 02.04.2025 року о 16:00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач відмовився від надання пояснень, підписання протоколу та отримання другого примірника протоколу в присутності свідків (а.с. 36-38).
Відповідачем направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку лист, в якому повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відбудеться о 16:00 02.04.2025 року (а.с. 44).
02.04.2025 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 виніс постанову №339 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17 000,00 грн. (а.с. 46-48).
Копію вказаної постанови відповідачем направлено на поштову адресу позивача засобами поштового зв`язку (а.с. 48-50).
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.
Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
За приписами абз. 7, 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Аналогічні положення зазначені в Порядку оранізації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.
Відповідно до статей 7, 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що йому нічого не було відомо про винесення оскаржуваної постанови, даний документ йому не надсилався, на момент винесення оскаржуваної постанови він знаходився на військовій службі у Збройних силах України.
Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 був присутній 21.03.2025 року при складанні протоколу №339 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно нього, від надання пояснень, підпису та отримання примірнику протоколу відмовився у присутності свідків. Його було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Також, листом ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу позивача засобами поштового зв`язку направлено лист, в якому повідомлялося про розгляд справи про адміністративне правопорушення на 02.04.2025 року о 16:00 (а.с. 44).
У визначений день та час, будучи належним чином повідомленим, ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, поважність причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за відсутності позивача, за результатами якої його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Копію постанови №339 про накладення адміністративного стягнення направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку (а.с. 48-50). 
Суд зауважує, що відмова від підписання протоколу, в якому позивача було повідомлено про дату, час та місце розгляду протоколу, не є поважними причинами неявки 02.04.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови №339 у відсутність позивача не є порушенням його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки позивач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, однак на вказаний розгляд не з`явився, при цьому заяв про відкладення розгляду справи не подавав, поважність причин неявки не повідомляв. 
Таким чином, обставини, вкладені у позовній заяві повністю спростовуються письмовими доказами, а відповідачем доведено обставини, якими обґрунтовуються заперечення проти позову.
Також суд зазначає, що посилання позивача на те, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , не підтверджені належними доказами. Долучена до матеріалів справи довідка від військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2025 року видана не відносно позивача ОСОБА_1 , а іншій особі -   ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки останній, будучи військовозобов`язаним та належним чином повідомленим, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача. 
На підставі викладеного, керуючись статею 19 Конституції України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. № 560, статею 210-1 КУпАП, статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд, 
у х в а л и в:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНКОПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Текст рішення складено 23.01.2026 року.
Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко