ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 р.	Справа № 520/25067/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2025, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/25067/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління ДПС у Харківській області    
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив: 
1) визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року №1071633-2417-2030-UA63140090000052369;
2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року №1071637-2417-2030; 
3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року №1071632-2417-2030-UA63120270000028556;
4) визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року №1071638-2417-2030;
5) визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року №1071634-2417-2030; 
6) визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року № 1071629-2417-2030;
7) визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року №1071630-2417-2030; 
8) визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.06.2025 року № 1071636-2417-2030.
До суду 30.10.2025р. від ГУ ДПС у Харківській області надійшла заява про закриття провадження, у якій відповідач зазначив, що згідно з Рішенням 45 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 25.09.2025 №920/25 «Про продовження дії пільг з місцевих податків» продовжено дію пільг з місцевих податків до 31.12.2025. Внаслідок чого, ГУ ДПС винесено рішення від 22.10.2025 № 7102/20-40-24-17-08 про скасування податкових повідомлень – рішень. Рішення про скасування разом з листом від 22.10.2025 №56108/6/20-40-24-17-22 направлено в Електронний кабінет платника податків. Вказаним листом повідомлено ОСОБА_1 , що на підставі до п. 55.1 ст. 55, п.п.60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України оскаржувані податкові повідомлення – рішення є скасованими (відкликаними) з 22.10.2025. Отже, податкові повідомлення – рішення від 20.06.2025 № 1071633-2417-2030-UA63140090000052369, № 1071637-2417-2030, № 1071632-2417-2030-UA63120270000028556, №1071638-2417-2030, № 1071634-2417-2030, № 1071629-2417-2030, №1071630-2417-2030, №1071636-2417-2030 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є відкликаними та таким, що не порушує права та інтереси позивача.
03.11.2025р. до суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви та стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 10.000,00 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року заяву Головного управління ДПС у Харківській області від 30.10.2025р. про закриття провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України - задоволено.
Заяву представника ОСОБА_1 від 01.11.2025р. про відмову від позову та стягнення судових витрат - задоволено частково.
Прийнято відмову ОСОБА_1 від позову.
Закрито провадження у справі №520/25067/25 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Повернуто з Державного бюджету України (з рахунку UA678999980313141206084020661, одержувач - ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код одержувача - 37874947, банк одержувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок), сплачений згідно з платіжною інструкцією №2.313741961.1 від 17.09.2025р.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (ідентифікаційний код - 43983495; місцезнаходження - 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 ) 1.500,00 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) у якості компенсації витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Заяву представника ОСОБА_1 від 01.11.2025р. про відмову від позову та стягнення судових витрат в решті вимог - залишено без задоволення.
Роз`яснено, що судове рішення в частині закриття провадження та стягнення витрат на правничу допомогу підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України протягом 15 днів з дати підписання ухвали; набирає законної сили з моменту підписання. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, просить скасувати зазначену ухвалу від 06 листопада 2025 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу та відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у повному обсязі.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції відповідачем оскаржується виключно в частині стягнення витрат на правничу допомогу, судове рішення переглядається з урахуванням приписів ч. 1 ст. 308 КАС України.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів зазначає таке.
Надаючи оцінку заявленому позивачем клопотанню про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., колегія суддів зазначає таке.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.
Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За частиною третьою статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів частин 1-4 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Такий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 21.03.18 у справі № 815/4300/17, від 11.04.18 у справі № 814/698/16, від 18.10.18 у справі № 813/4989/17.
Згідно з частиною шостою статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі “Схід/Захід Альянс Лімітед” проти України” (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.
Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).
На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу, представником позивача до суду першої інстанції надано ордер на надання правничої допомоги серії АІ №2002246, свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності, Договір №12/09/25 від 12.09.2025р. про надання правничої допомоги, детальний опис виконаних робіт адвокатом за здійснення ним витрат часу для надання правничої допомоги від 30.10.2025р., рахунок для сплати правничої допомоги адвоката від 30.10.2025р.
Згідно з п. 5.1 Договору №12/09/25 від 12.09.2025р. визначення розміру оплати праці (гонорару) Адвоката проводиться за попередньою домовленістю з громадянином ОСОБА_1 у фіксованому розмірі, яка дорівнює 10.000,00 грн.
Згідно з детальним описом виконаних робіт адвокатом за здійснення ним витрат часу для надання правничої допомоги від 30.10.2025р. на виконання умов Договору про надання правничої допомоги від 12.09.2025року, адвокат надав Клієнту послуги у межах справи №520/25067/25: 1) попереднє вивчення матеріалів, формування позиції та консультування 1 год; 2) опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, та вивчення судової практики 1 год; 3) підготовка та складання позовної заяви про стягнення коштів до Харківського окружного адміністративного суду 3 год; 4) ознайомлення з заявою відповідача про закриття провадження по справі № 520/25067/25 1 год; 5) підготовка, складання та подання заяви про відмову від позову по справі № 520/25067/25 1 год.
Відповідач заперечував проти стягнення правничої допомоги та зазначив, що фактично позивач ще не поніс витрати на правову допомогу і в матеріалах справи відсутні підтверджуючі первинні фінансові документи (квитанції, чеки, платіжні доручення) про отримання адвокатським грошових коштів в сумі 10 000 грн. Вимога в цій частині ґрунтується на припущеннях про те, що позивач їх сплатить протягом 5 календарних днів з дня набрання чинності рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/25067/25. Вирішуючи питання співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката суд має врахувати, що даний спір не є складним, причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття суттєвих додаткових інтелектуальних та фізичних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності та вивчення змісту належних норм права правова позиція сторони позивача полягала у суто запереченні правової підставності проведених контролюючим органом обчислень грошового зобов`язання з плати за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Колегія суддів зазначає, що сума гонорару Адвоката є фіксованою, а тому не залежить від витрат часу, обсягу підготовлених та поданих документів, відтак ці обставини не впливають на вартість наданої професійної правничої допомоги та, відповідно, на розмір судових витрат.
Такий порядок визначення гонорару узгоджується з вимогами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено можливість встановлення фіксованої суми гонорару, що обчислюється з урахуванням складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин.
Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21 червня 2022 року по справі №480/828/19.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).
За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку співмірності заявленої до відшкодування суми понесених витрат на правничу допомогу критеріям, встановленим ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає, що виходячи зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, час витрачений адвокатом, враховуючи суть спірних правовідносин та результат розгляду цієї справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.
З урахуванням вищевикладеного, вказані в апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм процесуального права.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.11.2025 по справі № 520/25067/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 19.01.2026 року