ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/330/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №699/1173/25 Категорія: 305010900 	Мельник А. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді секретар	Карпенко О.В., Сіренко Ю.В. Любченко Т.М.	

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Гуменюка І. Ю. на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.11.2025 (повний текст складено 18.11.2025, суддя в суді першої інстанції Мельник А. В.) у цивільній справі за позовом Головного управління Національної поліції в Черкаській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, 

в с т а н о в и в :

у липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки у сумі 107 971,92 грн та понесені судові витрати.
В обґрунтування вказав на те, що відповідач ОСОБА_1 15.05.2025 о 12 год. 40 хв., в м. Каневі по вул. Київська, 22, керуючи власним авто Chery Jetour Х70, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу у русі транспортному засобу Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Київська по головній дорозі, що спричинило ДТП. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області по справі
№ 697/1253/25 від 04.06.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, що відбулася 15.05.2025, у наслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження встановлена вищевказаною постановою суду.
Позивач ГУНП в Черкаській області є власником автомобіля марки «Renault», моделі «Duster», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Наказом Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області «Про закріплення транспортних засобів» від 24.01.2025 №177 службовий автомобіль (п. 46) Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_3 , закріплено за поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Степанцем В. Є. 
Відповідно до висновку за результатами службового розслідування щодо можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, затвердженого 06.06.2025, вбачається, що в ході службового розслідування не встановлено вини у діях капітана поліції ОСОБА_2 , що призвели до ДТП 15.05.2025.
Транспортний засіб Chery Jetour Х70, н.з. НОМЕР_1 , забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 225115083 у АТ «Страхова компанія «ІНГО», та страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза - 1600,00 грн.
11.07.2025 на спеціальний рахунок ГУНП в Черкаській області надійшли кошти (страхове відшкодування) від АТ «Страхова компанія «ІНГО» в сумі 158 400,00 грн. 
Однак страхового відшкодування недостатньо для покриття шкоди, що завдана ГУНП в Черкаській області, під час ДТП 15.05.2025.
Відповідно до висновку експертного дослідження Черкаського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/124-25/7821-АВ від 30.05.2025 вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (власник автомобіля Renault Duster), н.з. НОМЕР_3 ГУНП в Черкаській області) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на момент проведення дослідження складає: 266371,92 грн, отже для відшкодування решти збитків за рахунок винуватця ДТП було подано позов у даній справі.
Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.11.2025 позов задоволено повністю із вказівкою на обов`язок винуватця ДТП відшкодувати завдані збитки, розмір яких залишився непокритим після отримання потерпілим страхової виплати.
Представник відповідача адвокат Гуменюк І. Ю. 12.11.2025 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та новим рішенням відхилити позовні вимоги у справі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що, враховуючи встановлену вартість ремонту транспортного засобу позивача, страхове відшкодування мало розраховуватись та виплачуватися відповідно до ст.29, а не ст.36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно правових висновків ВС у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. 
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Крім того, матеріали страхової справи не витребовувались та не досліджувались у суді першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу Черкаське РУП ГУНП в Черкаській області просило скаргу відхилити, як безпідставну, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін, оскільки вважають його законим та належним чином обгрунтовану.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 15.05.2025 о 12 год. 40 хв., в м. Каневі по вул. Київська, 22, керуючи авто Chery Jetour Х70, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу у русі транспортному засобу Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Київська по головній дорозі, що спричинило ДТП. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2025 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином вина відповідача у вчинені ДТП є встановленою та не підлягає окремому доведенню.
З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля марки «Renault», моделі «Duster», реєстраційний номер НОМЕР_3 є ГУНП в Черкаській області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .
Наказом Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області «Про закріплення транспортних засобів» від 24.01.2025 № 177 службовий автомобіль Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , закріплено за поліцейським офіцером громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області капітаном поліції Степанцем В. Є.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Chery Jetour Х70, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «Страхова компанія «ІНГО», поліс
№ 225115083 (страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить
160 000,00 грн, франшиза - 1600,00 грн).
На підтвердження розмірів завданих збитків позивачем надано висновок експертного дослідження Черкаського НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/124-25/7821-АВ від 30.05.2025, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ (власник автомобіля Renault Duster), д.н.з. НОМЕР_5 в Черкаській області) внаслідок ДТП на момент проведення дослідження складає: 266 371,92 грн.
11.07.2025 на спеціальний рахунок ГУНП в Черкаській області надійшли кошти (страхове відшкодування) від АТ «Страхова компанія «ІНГО» в сумі 158 400,00 грн. 
Таким чином на даний час позивачу лишилася не відшкодована матеріальна шкода у розмірі 266 371,92 грн - 158 400,00 грн = 107 971,92 грн, вимоги про стягнення якої заявлено у даній справі.
Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищевикладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Частиною першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.
Крім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі по тексту постанови у редакції на час настання ДТП 15.05.2025) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Частина 1 статті 14 та частина 1 статті 18 вказаного Закону передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону та згідно укладеного договору.
Згідно приписів частин 1-3 статті 27 зазначеного спеціального Закону страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу; його евакуацією у визначених межах; оплатою послуг стоянки.
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди.
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає , зокрема вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
Слід врахувати, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092).
Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 у справі № 205/7747/18 принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З урахуванням викладеного вище правового регулювання правовідносин у сфері відшкодування збитків, завданих внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, у аспекті встановлених у даній справі фактичних обставин слід прийти до таких висновків. 
Як зазначалося вище, в силу вимог статті 1194 ЦК України та зважаючи на правові висновки ВС у постанові від 14.04.2022 у справі № 205/7747/18, винуватець ДТП, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, відшкодовує потерпілій особі збитки, які залишилися після виплати страхового відшкодування.
У даному випадку згідно з висновок експертного дослідження № ЕД-19/124-25/7821-АВ від 30.05.2025 величина матеріального збитку у позивача складає 266 371,92 грн, розмір отриманого 11.07.2025 страхового відшкодування від страхувальника цивільно-правової відповідальності відповідача (винуватця ДТП) становить 158 400,00 грн, отже невідшкодована страховою виплатою сума збитків позивача має бути стягнута з відповідача, про що вірно вказав суд першої інстанції, вирішуючи спір.
Такі висновки ґрунтуються на вірному застосуванні приписів статті 1194 ЦК України.
При цьому апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що у даному випадку невірно визначено належний розмір страхового відшкодування, адже таке відшкодування здійснено по верхній межі ліміту відповідальності страховика відповідача (160 000 грн – 1600 грн франшизи), отже в іншій частині завданих у ДТП збитків страховик відповідальності не несе.
При цьому саме вказана сума страхового відшкодування зазначена у полісі
№ 225115083 договору. укладеного відповідачем з АТ «Страхова компанія «ІНГО».
Отже поза межами погодженої договором суми відшкодування страховик відповідача відповідальності нести не може, що суперечило б вимогам ст. ст. 14, 18 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Апеляційний суд враховує, що скаржник посилається на редакцію вказаного закону № 1961-IV, яка на час ДТП 15.05.2025 втратила чинність.
Інших обґрунтувань чому саме сума страхового відшкодування, отримана позивачем від страховика цивільно-правової відповідальності відповідача, є невірною та чому суду необхідно у даній цивільній справі досліджувати матеріали страхової справи, подана представником відповідача апеляційна скарга не містить, а відтак відповідні аргументи апеляційний суд відхиляє.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.11.2025 у даній цивільній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представника відповідача– без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати скаржника по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи не відшкодовувати у зв`язку з відхиленням вимог скарги.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – відхилити.
Рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.11.2025 у даній цивільній справі – залишити без змін.
Витрати скаржника по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи не відшкодовувати.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 14.01.2026.

Суддя-доповідач

Судді