Окрема думка
судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді Пророка В. В.

справа № 766/21604/24 (провадження 61-11557 ск 25)
10 грудня 2025 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши заяву судді Пророка В. В. про самовідвід від участі у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, заступника начальника Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алібалаєвої Яни Накімівниза касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року, ухвалою від 10 грудня 2025 року у задоволенні вказаної заяви відмовив (відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України ухвала була оформлена суддею Петровим Є. В.) 

Водночас з наведеним рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитися з огляду на таке.

1. У вересні 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бороган В. В., на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року, в якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити в повному обсязі. 

2. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 вересня 2025 року справу призначено судді-доповідачу Пророку В. В., судді, які входять до складу колегії: Калараш А. А., Петров Є. В.

3. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., ухвалою від 07 листопада 2025 року вищевказану касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків.

4. Вказана ухвала Верховного Суду від 07 листопада 2025 року, на підставі частини третьої статті 415 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), була оформлена суддею, який входить до складу колегії - Петровим Є. В.

5. Також, в окремій думці від 07 листопада 2025 року мною висловилена власна позиція щодо неприйнятності Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_1 , оскільки касаційна скарга подана на судове рішення ухвалене за наслідками виконання судового рішення у малозначній справі і необхідності постановлення ухвали про передачу справи на розгляд до Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків, викладених в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 травня 2025 року у справі № 176/1715/23 (провадження № 61?13883 сво 24).

6. Так, я у своїй заяві про самовідвід зазначив, що оскільки мною в окремій думці була викладена правова позиція щодо необхідності відмовити у відкритті касаційного провадження, або ж альтернативно передати справу № 766/21604/24 на розгляду до Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та з метою недопущення виникнення обставин, які могли б викликати в учасників справи та сторонніх спостерігачів сумніви щодо неупередженості судді-доповідача та забезпечення довіри учасників справи та сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду, мене варто відвести від розгляду справи № 766/21604/24.

7. Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

8. Частиною першою статті 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

9. Згідно приписів пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

10. У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

11. Як зазначає Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48). 

12. Відповідно до статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(далі - Конвенція), право на справедливий судовий розгляд вимагає слухання справи «незалежним та безстороннім судом» (рішення ЄСПЛ від 06 травня 2003 року у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands) [ВП], пункт 192).

13. Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43; рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], пункт 93). 

14. Існування неупередженості повинно бути визначено за наступними критеріями: суб`єктивний тест, що вивчає персональні переконання і поведінку конкретного судді, з метою визначення чи існувало неупереджене або суб`єктивне ставлення судді у конкретній справі. Відповідно до об`єктивного тесту визначається чи суд, а також, серед іншого, його структура, забезпечила відповідні гарантії для виключення легітимних сумнівів стосовно його неупередженості (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], пункт 93).

15. Також у рішенні ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» вказано, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. 

16. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46). 

17. Крім цього, згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. 

18. У справі № 766/21604/24, висловлюючи окрему думку, я проаналізував доводи особи, яка подала касаційну скаргу, на предмет їх прийнятності та виклав мою правову позицію щодо результатів розгляду Верховним Судом справи № 766/21604/24, а тому очевидним є те, що я вже маю сформовану думку стосовно результату розгляду справи.

19. Варто зауважити, що сумнівними є доводи колегії суддів, стосовно того, що в моїй окремій думці від 07 листопада 2025 року відсутні відомості про висловлення мною своєї позиції щодо вирішення спору по суті, оскільки саме з підстав висловлення мною окремої думки щодо результатів розгляду касаційної скарги Верховний Суд відвів мене від участі у розгляді справи № 2-750/11 (провадження № 61-7603 св 24) (ухвала Верховного Суду від 18 грудня 2024 року), справи № 461/6975/23 (провадження № 61-8129св24) (ухвала Верховного Суду від 06 листопада 2024 року), справи № 757/7499/17??-ц (провадження № 61?9313 св 20) (ухвала Верховного Суду від 20 березня 2024 року) та справи № 456/253/22 (провадження № 61-6231 ск 24) (ухвала Верховного Суду від 12 липня 2024 року).

20. Враховуючи викладене, вважаю, що доводи моєї заяви про самовідвід від участі у розгляді справи №766/21604/24 за ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, заступника начальника Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алібалаєвої Яни Накімівниза касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 червня 2025 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 серпня 2025 року є цілком обґрунтовані та підтверджуються наведеною практикою Верховного Суду, тож належним процесуальним рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду було б постановлення ухвали про задоволення моєї заяви та відведення мене від участі у розгляді цієї справи.

Суддя В. В. Пророк

Повний текст окремої думки складений 13 січня 2026 року.