ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м.Чернівці
06 лютого 2026 року 	Справа № 926/4141/25	

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С., за участю помічника судді Петровської В., яка за дорученням судді виконує повноваження секретаря судового засідання, розглянувши справу №926/4141/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно - хімічна компанія” (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А)

До відповідача Фермерського господарства “Украгро” (60142, Чернівецька обл., Дністровський р-н, с.Бузовиця, вул.Шевченка, 54)

Про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 199007,73 грн

За участі представників:
Від позивача: Єрмоленко Д.Ю. – адвокат (дов. від 08.12.2025р.)
Від відповідача: не з`явився

Судове засідання проведене в режимі відеоконференції в системі відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю “Аграрно - хімічна компанія” звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Фермерського господарства “Украгро” про стягнення заборгованості за договором поставки №38/24 від 27.02.2025 року в розмірі 778759,52 грн, з яких: 589569,83 грн основного боргу, 15264,15 грн пеня та 173925,54 грн штрафу.
В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між ТОВ “Аграрно - хімічна компанія” та ФГ “Украгро” укладено договір поставки №38/24 від 27.02.2025 року, згідно якого позивач продав відповідачу насіннєвий матеріал загальною вартістю 828216,84 грн, однак відповідач у визначений строк в повному обсязі не розрахувався, що призвело до утворення заборгованості з урахуванням коригування до курсу валют в сумі 589569,83 грн. У зв`язку з порушенням умов договору, позивач нарахував пеню в сумі 15264,15 грн та штраф в сумі 173925,54 грн, які просить стягнути з відповідача. 
03.12.2025 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№4141, позовну заяву передано судді Гушилик С.
Ухвалою суду від 05.12.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23.12.2025 року.
Ухвалою суду від 16.12.2025 року задоволено заяву представниці позивача (вх.№4266 від 15.12.2025р.) про участь у судовому засіданні адвоката Єрмоленко Д.Ю. в режимі відеоконференції поза межами суду
Ухвалою суду від 23.12.2025 року відкладено судове засідання на 27.01.2026 року.
27.01.2026 року від представниці позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх.вх.№319, 322), зазначаючи те, що відповідачем сплачено суму основного бору без урахування курсової різниці, що підтверджується платіжною інструкцією №4716 від 03.12.2025 року, а відтак, просить зменшити позовні вимоги та розглядати спір про стягнення коштів в розмірі 199007,73 грн, з яких: сума курсової різниці в розмірі 9818,04 грн, пеня в розмірі 15264,15 грн та штраф в розмірі 173925,54 грн. 
Ухвалою суду від 27.01.2026 року зменшено розмір позовних вимог, подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням такої заяви, а саме: про стягнення коштів в розмірі 199007,73 грн, та відкладено судове засідання на 06.02.2026 року.
До початку судового засідання 06.02.2026 року від представниця позивача надійшла заява про повернення надмірно сплаченого судового збору (вх.№486), посилаючись на те, що судом задоволено заяву про зменшення розміру позовних вимог.
В судове засідання 06.02.2026 року представник відповідача повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи по суті.
В свою чергу, представниця позивача свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Згідно з ч.ч.5, 7 ст.6 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Як визначено ч.11 ст.242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п.17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя №845/0/15-21 від 17.08.2021 року, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.
Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).
Згідно з п.42 Положення про ЄСІТС у разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.
Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Абзацом 2 зазначеної норми врегульовано, що якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 року у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до Електронного кабінету є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
За змістом ст.2 Закону України “Про доступ до судових рішень”, кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №921/6/18).
Суд зазначає про належне виконання ним обов`язку щодо повідомлення усіх учасників справи про час, дату та місце розгляду справи, зокрема відповідача повідомлено, шляхом надіслання ухвал суду в електронній формі до його Електронного кабінету, поштовим зв`язком та оприлюдненням в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.
Ухвали суду були внесені до АСДС та автоматично направлені в електронний кабінет відповідача та доставлені до його електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. 
З наведеного суд констатує, що в розумінні ст.ст.120, 122, 242 ГПК України, відповідач завчасно та належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак, своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явку представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить висновків про відсутність підстав для чергового відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі документами.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд –
ВСТАНОВИВ:
27.02.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Аграрно - хімічна компанія” (далі - продавець) та Фермерським господарством “Украгро” (далі - покупець) укладено договір поставки №38/24 (далі – договір), згідно якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у встановлений строк товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах, закріплених цим договорами (п.1.1 договору). 
Згідно п.1.2 договору, предметом постачання по договору є насіннєвий товар (далі – товар), виробник, найменування, асортимент, кількість, ціна та вартість якого передбачаються в додатках до цього договору, що вважаються невід`ємною частиною договору. 
Кількість та асортимент товару вказується у відповідних додатках до цього договору які становлять невід`ємну частину договору (п.2.1 договору).
Товар, передбачений умовами цього договору, постачається продавцем при умові отримання від покупця попередньої оплати за товар у строки, передбачені положеннями відповідного додатку до цього договору, крім випадків коли сплата попередньої оплати сторонами не передбачається. Поставка товару здійснюється продавцем на умовах - склад покупця, адреса якого вказується у відповідному додатку до цього договору (DАР, Інкотермс 2010). Вартість доставки включено в ціну товару, якщо інше не обумовлено сторонами (п.п.5.1, 5.2 договору).
Згідно п.п.6.1, 6.2 договору, ціна і вартість товару, а також порядок та строки розрахунків за товар, визначається сторонами в кожному окремому додатку до цього договору. Сторони можуть визначати еквівалент ціни Товару в доларах США або Євро, та порядок розрахунків за Товар у такому випадку, про що вказується у відповідному додатку. Загальна вартість товару, що постачається за цим договором, становитиме сукупну вартість товару, фактично поставленого в рамках цього договору, що визначається на підставі накладних/видаткових накладних.
Приймання-передача товару сторонами здійснюється в пункті поставки. Датою передачі є дата підписання сторонами накладної/видаткової накладної на товар. Товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем: по кількості (одиниць виміру) - відповідно до кількості одиниць виміру), вказаної в накладних; по якості - відповідно до якості, вказаній в сертифікаті на насіння або сертифікаті ІSТА (п.п.8.1, 8.3 договору).
У відповідності до п.9.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 року, але у будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Сторони дійшли згоди про обов`язковість скріплення печатками цього договору, будь-яких додатків та/або додаткових угод до нього (крім випадків відсутності у покупця печатки).
Пунктом 10.2 договору унормовано, що в разі несвоєчасної поставки товару, передбаченого умовами цього договору та додатків до нього, на вимогу покупця, продавець сплачує на користь покупця неустойку в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожний день прострочки від вартості непоставленого товару.
В разі прострочення розрахунків за поставлений товар за цим договором та відповідними додатками до нього, на вимогу продавця, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочим (п.10.3 договору).
Пунктом 10.4 договору визначено, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад десять календарних днів, але не більше двадцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3. цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі десять відсотків від вартості неоплаченого товару.
В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад двадцять календарних днів, але не більше тридцяти календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі двадцять відсотків від вартості неоплаченого товару.
В разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за цим договором та відповідними додатками до нього понад тридцять календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 цього договору, покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі тридцять відсотків від вартості неоплаченого товару.
Додатком №1 до договору визначено асортимент товару, кількість, ціна та загальна вартість товару, а саме: “Насіння соняшника Хайсан 310 СУ 150К Апрон”, виробник “Адванта”, одиниця виміру – мішок, кількість – 110, еквівалент ціни за одиницю товару, в доларах США (без ПДВ) – 158,65 дол.США, ціна за одиницю товару в грн – 6604,60 грн, вартість товару в грн – 726506,00 грн без ПДВ, 828216,84 грн з ПДВ (п.1 додатку №1 до договору).
Пунктом 2 додатку №1 до договору встановлено, що ціна та вартість товару в гривні, що вказані в цьому додатку, визначені сторонами виходячи з курсу продажу долара США до гривні, що встановлений на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню підписання цього додатку, що становить 41,63 грн за 1 долар США.
Загальна вартість товару на день підписання цього додатку до договору становить 828216,84 грн, в тому числі ПДВ 101710,84 грн (п.4 додатку №1 до договору).
Згідно п.5.1 додатку №1 до договору, попередня оплата в сумі, що становить 30% від вартості товару, вказаної в рахунку на оплату товару, сплачується покупцем протягом 2-х банківських днів з дати виписки рахунку продавцем. Продавець зобов`язаний в день виписки рахунку передати його покупцю факсом, електронною поштою або іншим зручним для сторін способом. В подальшому, продавець зобов`язується передати/надіслати покупцю оригінал такого рахунку. Якщо покупець не сплачує продавцю попередню оплату в повному обсязі у вищевказаний строк, виписаний продавцем рахунок втрачає чинність. У такому випадку, продавець виписує новий рахунок на оплату товару з урахуванням положень п.3 цього додатку, а покупець оплачує новий рахунок у строки зазначені вище в цьому пункті додатку.
Залишок вартості товару в сумі, що становить 70% вартості товару, вказаної в накладних на товар, з урахуванням коригування, що здійснюється за наявності умов і у порядку, вказаному нижче в цьому підпункті додатку, покупець зобов`язується сплатити не пізніше 01.11.2025 року. Покупець погоджується, що залишок вартості товару може бути скориговано продавцем в односторонньому порядку (без погодження покупця) в бік збільшення, у разі, якщо курс продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню здійснення розрахунку (сплати покупцем залишку вартості товару) зріс по відношенню до курсу продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки рахунку на оплату товару або до курсу, вказаного в п.2 цього додатку (у випадку, якщо коригування вартості товару під час виписки рахунку не проводилося) (п.5.2 додатку №1 до договору).
Відповідно до п.7 додатку №1 до договору, якщо покупець не розрахувався з продавцем за товар, в термін та/або порядку, вказаних в п.5.2 додатку, продавець, за умови зростання курсу, вправі перерахувати прострочену частину вартості товару за курсом продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на день попередній до дня такого перерахунку (дня подачі претензії/вимоги, дня звернення з позовом до суду тощо), по формулі: S1 = (A1/А0) х S , де: S1 прострочена частина вартості товару в гривнях, що підлягає сплаті покупцем після перерахунку; А1 курс продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню перерахунку; А0 курс продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки рахунку на оплату товару або курс, вказаний в п.2 цього додатку (у випадку, якщо коригування вартості товару під час виписки рахунку не проводилося); S прострочена частина вартості товару в гривнях до перерахунку. та вимагати від покупця сплати простроченої частини вартості товару з урахуванням такого перерахунку.
Договір та додаток до нього підписані уповноваженими представниками сторін.
Матеріали справи не міcть доказів розірвання договору чи визнання його недійсним.
27.02.2025 року продавець виставив покупцю рахунок на оплату №38-00000032 за товар на суму 828216,84 грн.
Факт поставки товару підтверджено видатковою накладною №38-00000032 від 27.02.2025 року, яка підписана та скріплена печатками обох сторін.
10.03.2025 року покупець сплатив 30% попередньої оплати суму 248465,05 грн, що підтверджується банківської випискою з рахунку продавця.
03.11.2025 року позивач звернувся до відповідача з претензією №69 щодо погашення заборгованості з вимогою щодо погашення заборгованості впродовж п`яти днів з дня отримання претензії. Відповідач претензію отримав 06.11.2025 року.
В порушення п.5.2 додатку №1 до договору, відповідач у строк визначений договором не розрахувався, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором поставки в розмірі 579751,79 грн, на яку позивач у відповідності до вимог п.п.103, 10.4 договору нарахував пеню в сумі 15264,15 грн та штраф в сумі 173925,54 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема договори та інші правочини.
Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). 
У відповідності до ч.6 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України)
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.655 ЦК України).
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар (ч.1 ст.664 ЦК України).
Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі продажу (ч.1 ст.691 ЦК України).
У відповідності до ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що відповідно до умов договору позивач продав відповідачу товар, визначений п.1 додатку №1 договору, загальною вартістю 828216,84 грн, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 38-00000030 від 27.02.2025 року.
Так, відповідно до п.5 додатку №1 договору, відповідач зобов`язувався сплати позивачу 30% вартості товару в якості попередньої оплати (п.5.1 додатку №1 до договору), а залишок вартості товару з урахуванням коригування суми залишку (за наявності умов та у порядку вказаному в п.п.5.2. п.5 додатку №1 до договору) мав сплатити не пізніше 01.11.2025 року.
Судом встановлено, що покупець частково виконав свій обов`язок, а саме сплатив 30% вартості товару в розмірі 248465,05 грн, тоді як 70% від вартості товару, які останній мав сплатити до 01.11.2025 року в розмірі 579751,79 грн на рахунок продавця не поступили. 
Отже, в порушення договірних зобов`язань, відповідач у строк до 01.11.2025 не розрахувався з позивачем за товар, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 579751,79 грн.
Як зазначалось судом, відповідно до п.7 додатку №1 до договору поставки, якщо покупець не розрахувався з продавцем за товар, в термін та/або порядку, вказаних в п.5.2 додатку, продавець, за умови зростання курсу, вправі перерахувати прострочену частину вартості товару за курсом продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на день попередній до дня такого перерахунку (дня подачі претензії/вимоги, дня звернення з позовом до суду тощо), по формулі: S1 = (A1/А0) х S , де:
S1 прострочена частина вартості товару в гривнях, що підлягає сплаті покупцем після перерахунку;
А1 курс продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню перерахунку;
А0 курс продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки рахунку на оплату товару або курс, вказаний в п.2 цього додатку (у випадку, якщо коригування вартості товару під час виписки рахунку не проводилося);
S прострочена частина вартості товару в гривнях до перерахунку. та вимагати від покупця сплати простроченої частини вартості товару з урахуванням такого перерахунку.
Оскільки, рахунок виписано позивачем в день підписання договору поставки та додатку №1 до нього, то коригування вартості товару під час виписки рахунку не проводилося, а тому курс продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню виписки рахунку дорівнює курсу, вказаному в п.2 додатку №1 до договору поставки, тобто А0= 41,63 грн за 1 долар США.
Положеннями пункту 2 додатку №1 до договору поставки обумовлено, що інформація про курси продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку розміщується на Інтернет-сторінці: http://minfin.com.ua/currency/mb/ .
Отже, за даними вищевказаного джерела А1 (тобто курс продажу долара США до гривні на міжбанківському валютному ринку України на банківський день, що передує дню перерахунку) = 42,335 грн за 1 долар США.
Таким чином, зважаючи на наведені положення додатку №1 до договору поставки, на день звернення до суду розмір заборгованості за товар з коригуванням, що підлягає стягнення з відповідача на користь позивача за договором поставки з додатком до нього (S1) становить 589569,83 грн S1 = (42,335 грн./дол.США(A1) / 41,63 грн/дол.США(А0)) х 579751,79 грн (S) = 589569,83 грн, де курсова різниця склала 9818,04 грн.
Позивач, як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2025 року, яка отримана відповідачем 06.11.2025 року, звернувся до відповідача з вимогою про погашення заборгованості та повідомив, що в разі не сплати змушений буде нарахувати пеню та штраф згідно умов договору, проте, зазначена вимога залишена відповідачем без задоволення.
Після відкриття провадження у справі відповідач погасив заборгованість за товар в сумі 579751,79 грн, що стало підставою для звернення позивача з заявою про зменшення позовних вимог, однак курсова різниця погашена не була.
Відтак, відповідач заборгував позивачу курсову різницю в розмірі 9818,04 грн, яка підлягає стягненню. 
Щодо нарахування позивачем пені за невиконання умов договору в розмірі 15264,15 грн за період з 02.11.2025 року по 02.12.2025 року, суд зазначає наступне. 
У відповідності до вимог п.10.3 договору, в разі прострочення розрахунків за поставлений товар за цим договором та відповідними додатками до нього, на вимогу продавця, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочим.
Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст.549 ЦК України конкретизовано визначення штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У пункті 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі №216/3521/16-ц суд надав правові висновки стосовно застосування вказаних правових положень та вказав, що: пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання; до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.
Таким чином, пеня у договорі мала безпосередню мету стимулювати відповідача до виконання зобов`язання; за її допомогою забезпечуються права позивача шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; вона стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання відповідачем, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку, позивачем здійснено нарахування пені за період з 02.11.2025 року по 02.12.2025 року на загальну суму 15264,15 грн.
За результатами здійсненої перевірки нарахування пені в сумі 15264,15 грн, суд зазначає, що розрахунок позивача є арифметично вірним, а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо нарахування позивачем штрафу за період з 02.11.2025 року по 02.12.2025 року в розмірі 173925,54 грн, який просить стягнути з відповідача, суд вказує наступне. 
Відповідно до положень п.10.4 договору передбачено, що в разі прострочення виконання грошового зобов`язання покупцем за договором та відповідними додатками до договору, понад 30 календарних днів, окрім пені, передбаченої п.10.3 договору покупець, на вимогу продавця, зобов`язаний сплатити продавцю штраф у розмірі 30% від вартості неоплаченого товару.
Здійснивши розрахунок нарахування штрафу в розмірі 173925,54 грн (579751,79*30%), суд вважає його арифметично вірним, підтверджений договором, а відтак таким, що підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 ГПК України).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain).
Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006р. N3477-IV “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У висновках Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах “Трофимчук проти України”, “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.
З аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості сумі 199007,73 грн, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України “Про судовий збір”, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Як зазначалось судом раніше, ухвалою суду від 27.01.2026 року зменшено розмір позовних вимог за клопотанням позивача, а відтак, враховуючи подану заяву представника позивача про повернення надмірного сплаченого судового збору, суд вирішив повернути позивачу з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору. 
Згідно вимог ст.129 ГПК України, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 42, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:
1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно - хімічна компанія” (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А) до Фермерського господарства “Украгро” (60142, Чернівецьа обл., Дністровський р-н, с.Бузовиця, вул.Шевченка, 54) про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 199007,73 грн - задовольнити в повному обсязі.
2.Стягнути з Фермерського господарства “Украгро” (60142, Чернівецьа обл., Дністровський р-н, с.Бузовиця, вул.Шевченка, 54, код 35964284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрно - хімічна компанія” (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А, код 41694117) суму курсової різниці в розмірі 9818,04 грн, пеню в розмірі 15264,15 грн, штраф в розмірі 173925,54 грн та 2984,60 грн судового збору.
3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Аграрно - хімічна компанія” (03040, м.Київ, вул.Михайла Стельмаха, 6-А, код 41694117) з Державного бюджету України надмірно сплачений, згідно платіжної інструкції №45114 від 03.12.2025 року, судовий збір у сумі 8696,79 грн. 

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.257 ГПК України). 
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб – порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб – адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Повне рішення складено та підписано 09.02.2026 року

Суддя Світлана ГУШИЛИК