Справа № 420/29393/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУПЕРФУДС» (пр..Миру, 13-а, кв.97, м.Чорноморськ, Одеський район, Одеська область, 68001, код ЄДРПОУ 44801165) до Одеської митниці (вул. Гайдара, 21-А, м.Одеса, 65078 код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,- 
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СУПЕРФУДС» до Одеської митниці в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000259/1 від 21 серпня 2025 р.;
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000397 від 21 серпня 2025 р.
Позов та відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки в поданих ним до митного оформлення документах містилися розбіжності, зокрема, документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Зазначені обставини були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом встановлено наступне: 14 серпня 2025 року для здійснення митного оформлення вказаної партії товару за контрактом, декларант позивача подав до Одеської митниці митну декларацію № 25UA500020006200U7 щодо товару – «Рибамісяць (вомер) заморожена POYO whole (Atlantic Moonfish - Selene Setapinnis) - Морожений Пойо (Атлантичний вомер) цілий,з головою,не патраний…розмірний ряд 150-200 гр.-750 коробів-9000 кг., -розмірний ряд 200-300 гр.-667 коробів-8004 кг., - розмірний ряд 300-500 гр.-667 коробів-8004 кг. фірма-виробник SUR/597/144,Ocean Delight Suriname N.V., Сурінам; Країна виробництва SR Сурінам». Митну вартість товару Позивач визначив за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). 
Одеською митницею декларанту надіслано електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України.
21.08.2025 декларантом надано лист №1/21-08 відповідно якого зазначено, що вантаж не страхувався та лист №2/21-08 від 21.08.2025 року, яким декларант надає роз`яснення стосовно розбіжностей у документах, та повідомив що пакет документів є достатнім та вичерпним, та інші додаткові документи надаватися не будуть.
Однак, Одеською митницею 21.08.2025 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000259/1 та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000397.
Відповідно до положень ст. 49, 52 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів та зборів; подавати органу доходів та зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів та зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а саме: декларацію митної вартості та документи що підтверджують числові значення складових митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); інвойс; платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії; страхові документи, тощо.
У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), зокрема, виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення; тощо.
Відповідно до ст. 54, 55 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів та зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, яке має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, тощо.
Відповідно до положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Суд вважає дії митного органу щодо відмови в застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом - за ціною договору, неправомірними, рішення про коригування відповідачем митної вартості товару, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та таким, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що декларант надав всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.
Так, декларантом наданий до митного органу договір (контракт), в якому визначений порядок, умови і строки оплати товару, умови поставки товару, тощо, наданий інвойс, який містить дані щодо найменування, кількості, ціни товару, що відповідає даним митної декларації та не суперечить умовам контракту, тощо.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA500020006200U7 від 14.08.2025 Одеською митницею встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, документи не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000259/1 від 21.08.2025 року, а саме: відповідно до положень міжнародного законодавства коносамент – це документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, засвідчує прийняття вантажу до перевезення, підтверджує укладання договору перевезення, підписується капітаном судна або іншими представниками, що підтверджує факт передачі вантажу для перевезення. Таким чином, поданий до митного оформлення коносамент від 21.05.2025 № MEDUSR038580 без підпису капітана судна або іншого представника перевізника не може підтверджувати факт прийняття оцінюваних товарів до перевезення, а також відомостей, що в ньому зазначені; відповідно до умов, викладених у Рахунку-фактурі (інвойс) від 03.06.2025 № INV-CS34, оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 180 днів з дати поставки товару. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Ч.21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Також поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ). Відповідно до Податкового кодексу України сплачений при імпорті товару ПДВ за комерційною операцією (з оплатою за товар) включається до податкового кредиту (п.198.1 ПКУ). Декларування зі значним відстроченням оплати (декілька років) також призводить до формування податкового кредиту, який не підтверджено оплатою; Згідно графи 21, поданої ЕМД від 13.08.2025 № 25UA500020006200U0, вантаж прибув до порту Одеси на судні COMMANDER, а відповідно до транспортного документу (B/L) від 21.05.2025 № MEDUSR038580 відправка вантажу відбулася на судні CELINE C 031A, проте в митного органу відсутні відомості про витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, зважаючи на наявну в навантажувальному документі від 08.08.2025 № DOL00006558 інформацію про зміну судна CELINE C 031A на судно COMMANDER та перевалку контейнеру TEMU9409525. Зазначене, з високою імовірністю, може свідчити про додаткові витрати, пов`язані зі зберіганням, перевантаженням та транспортуванням, а також залученням третіх осіб до переміщення вантажу на шляху до місця призначення, які не були враховані при визначенні продавцем вартості товарів; відповідно до п.1.2 Контракту від 04.09.2024 № 04092024 найменування, кількість, вага і ціна товару зазначаються в інвойсі , що погоджується сторонами. Однак, в наданому до митного оформлення рахунку-фактурі (інвойсі) відсутні відмітки про погодження зазначених умов сторонами. Крім того, відватаження та відправка товару відбулася за довго до видання інвойсу та узгодження сторонами його кількості та вартості (пакувальний лист від 08.05.2025, коносамент від 21.05.2025, а інвойс - від 03.06.2025), що може свідчити про наявність додаткових умов та узгоджених домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої в ЕМД ціни; відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу, поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару Слід зауважити, що страхові документи подаються незалежно від того, ким саме здійснювалось страхування, а тому відсутність таких документів не дає можливості впевнитись в достовірності заявлених відомостей щодо вартості оцінюваного товару; додатково надана копія митної декларації країни відправлення від 22.04.2025 № Е 1363 дозволяє ідентифікувати партію товару, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість, оскільки не містить дати експорту та відміток митних органів країни відправлення, що свідчили б про факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації; митна декларація країни відправлення від 22.04.2025 № Е 1363 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, оскільки складена раніше дати інвойсу від 03.06.2025 № INV-CS34та коносаменту від 21.05.2025 № MEDUSR038580, не містить відомостей про документи (контракт, проформа-інвойс, інвойс), на підставі яких здійснювався експорт товару; у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 22.04.2025 № Е 1363 вартість товару на умовах FOB PARAMARIBO зазначена 25008.00 дол. США. У наданому до митного оформлення інвойсі від 03.06.2025 № INV-CS34 вартість товару на умовах CFR Одеса становить також 47716,20 дол. США, зазначена різниця у фактурі, навіть враховуючи умови поставки, викликає сумніви в достовірності заявлених відомостей щодо вартості оцінюваного товару; за інформацією щодо графіку та маршруту руху вантажного контейнера TEMU9409525 від перевізника – транспортної лінії MSC [Електронний доступ: https://www.msc.com/en/track-a-shipment] контейнер TEMU9409525, на який було оформлено експортну декларацію 22.04.2025, лінія видала відправнику під завантаження лише 02.05.2025 та подано під завантаження 16.05.2025, завантажено 21.05.2025. Тобто на момент оформлення експортної декларації (22.04.2025), в якій зазначено номер контейнера лінією ще не було погоджено його видачу під завантаження і тим більше не узгоджено ціну, обсяги та умови відправлення (інвойс від 03.06.2025); у наданому до митного оформлення ветеринарному сертифікаті від 20.05.2025 № C 508/25 у графі 1.16 «Вхідний прикордонний і інспекційний пост в Україні» зазначено Ягодин, а фактичним пунктом пропуску «Одеський морський торгівельний порт». Оскільки відповідно до міжнародних правил перевезення Інкотермс-2010 на умовах поставки CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна та зобов`язаний заключити договір і сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення. Зазначене, з високою імовірністю, може свідчити про додаткові витрати, пов`язані зі зміною маршруту, зберіганням, перевантаженням та транспортуванням, а також залученням третіх осіб до переміщення вантажу на шляху до місця призначення, які не були враховані при визначенні продавцем вартості товарів; у підтвердження митної вартості оцінюваного товару декларантом надано висновок ДП «ДЕРЖАВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНЩ-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР МОНІТОРИНГУ ЗОВНІШНІХ ТОВАРНИХ РИНКІВ» від 14.08.2025 № 1- 1408. Митним органом не може взято його до уваги через невідповідність вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, оскільки висновок не містить: мети проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; переліку нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; викладу усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опису та аналізу зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновку щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; викладу змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; додатків з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - іншими інформаційними джерелами, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Висновок про відповідність ґрунтується виключно на інформації експортера та стосується тільки оцінюваної поставки, що не підтверджує об`єктивність зазначених відомостей.
Щодо покликань відповідача на те, що відповідно до положень міжнародного законодавства коносамент – це документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, засвідчує прийняття вантажу до перевезення, підтверджує укладання договору перевезення, підписується капітаном судна або іншими представниками, що підтверджує факт передачі вантажу для перевезення. Таким чином, поданий до митного оформлення коносамент від 21.05.2025 № MEDUSR038580 без підпису капітана судна або іншого представника перевізника не може підтверджувати факт прийняття оцінюваних товарів до перевезення, а також відомостей, що в ньому зазначені, суд зазначає, що реквізити коносаменту визначені положеннями частини 1 ст. 138 Кодексу торгівельного мореплавства України №176/95-ВР від 23.05.1995 року, якими є:
1) найменування судна, якщо вантаж прийнято до перевезення на визначеному судні;
2) найменування перевізника; 3)місце приймання або навантаження вантажу; 4)найменування відправника; 5)місце призначення вантажу чи, при наявності чартеру, місце призначення або направлення судна; 6)найменування одержувача вантажу (іменний коносамент) або зазначення, що коносамент видано "наказу відправника", або найменування одержувача з зазначенням, що коносамент видано "наказу одержувача" (ордерний коносамент), або визначенням, що коносамент видано на пред`явника (коносамент на пред`явника); 7)найменування вантажу, його маркування, кількість місць чи кількість та/або міра (маса, об`єм), а в необхідних випадках - дані про зовнішній вигляд, стан і особливі властивості вантажу; 7-1)для небезпечних вантажів - найменування вантажу, порядковий номер виробу або речовини відповідно до прийнятої Організацією Об`єднаних Націй системи, клас (підклас), група сумісності для вантажів класу 1, додаткові види небезпеки та група пакування (якщо визначена), а також маса нетто вибухової речовини; 8) фрахт та інші належні перевізнику платежі або зазначення, що фрахт повинен бути сплачений згідно з умовами, викладеними в рейсовому чартері або іншому документі, або зазначення, що фрахт повністю сплачено; 9) час і місце видачі коносамента; 10)кількість складених примірників коносамента; 11)підпис капітана або іншого представника перевізника.
Однак стаття 53 МК України не визначає коносамент документом, який підтверджує митну вартість товару.
За загальним визначенням коносамент це товаророзпорядчий документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. За своїм функціональним призначенням коносамент є розпискою судновласника, яка свідчить, що певні товари у зазначеній кількості та стані навантажені на судно для перевезення до обумовленого місця призначення, або що товари прийняті під охорону судновласника з метою перевезення.
Отже, фактично коносамент підтверджує наявність договору морського перевезення, а не митної вартості імпортованого товару.
Відносно висновків митного органу, що відповідно до умов, викладених у Рахунку-фактурі (інвойс) від 03.06.2025 № INV-CS34, оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 180 днів з дати поставки товару. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. 
Ч.21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Також поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ). Відповідно до Податкового кодексу України сплачений при імпорті товару ПДВ за комерційною операцією (з оплатою за товар) включається до податкового кредиту (п.198.1 ПКУ). Декларування зі значним відстроченням оплати (декілька років) також призводить до формування податкового кредиту, який не підтверджено оплатою, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Крім того, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 у справі №380/6459/20.
Також у спірному рішенні відповідачем зазначено, що згідно графи 21, поданої ЕМД від 13.08.2025 № 25UA500020006200U0, вантаж прибув до порту Одеси на судні COMMANDER, а відповідно до транспортного документу (B/L) від 21.05.2025 № MEDUSR038580 відправка вантажу відбулася на судні CELINE C 031A, проте в митного органу відсутні відомості про витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, зважаючи на наявну в навантажувальному документі від 08.08.2025 № DOL00006558 інформацію про зміну судна CELINE C 031A на судно COMMANDER та перевалку контейнеру TEMU9409525. Зазначене, з високою імовірністю, може свідчити про додаткові витрати, пов`язані зі зберіганням, перевантаженням та транспортуванням, а також залученням третіх осіб до переміщення вантажу на шляху до місця призначення, які не були враховані при визначенні продавцем вартості товарів.
До митного оформлення надано наступні транспортні документи: коносамент №MEDUSR038580 від 21.05.2025 та СМR № 9525 від 13.08.2025, - цей перелік документів, наданих транспортними компаніями, які виконували перевезення вантажу є вичерпним. Стосовно розбіжностей в найменування судна згідно коносаменту та наряду на вивантаження – то в коносаменті зазначається судно, на яке контейнер було навантаження в порту відправлення і це судно CELINE C 031A, а в наряді на вивантаження зазначається судно, на якому контейнер надійшов в кінцевий порт вивантаження.
Відповідно до Інкотермс-2010 CFR ("Cost and Freight" - Вартість й фрахт) означає, що саме продавець зобов`язується доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Відповідно, у ціну, що вказана в контракті, вже врахована вартість усіх вказаних витрат. Додаткових витрат крім тих, що були задекларовані у декларації, імпортер не мав.
Отже, поставка товару на умовах CFR зобов`язує продавця укласти договір та сплатити фрахт/перевезення, необхідний для доставки товару до названого місця призначення.
Таким чином, погоджуючи саме обрані умови поставки CFR, Сторони виходили з того, що ціна за товар вже включає в себе вартість товару та транспортні витрати.
З урахуванням вказаного, поставка товару на умовах CFR передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені вартість товару та фрахт або транспортні витрати.
Відтак, додаткові витрати на витрати, пов`язані зі зберіганням, перевантаженням та транспортуванням, а також залученням третіх осіб до переміщення вантажу на шляху до місця призначення Товариство не понесло, відповідних доказів до суду не надано.
Стосовно того, що відвантаження та відправка товару відбулася за довго до видання інвойсу та узгодження сторонами його кількості та вартості (пакувальний лист від 08.05.2025, коносамент від 21.05.2025, а інвойс - від 03.06.2025), що може свідчити про наявність додаткових умов та узгоджених домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої в ЕМД ціни, суд зазначає, що позивач та продавець товару CAMINOBRAZIL SEVEN LLC погодили умови поставки партії товару в Додатковій угоді від 14.04.2025 р. 
В п. 2 Додаткової угоди в розділі «Умови оплати» сторонами узгоджено, що Продавець надає покупцю Інвойс на оплату після відвантаження товару, разом з документами за переліком згідно п. 2.3. контракту. 
Таким чином, сторони узгодили всі істотні умови поставки товару ще 14.04.2025 р., задовго до поставки товару. Надалі, в адресу Позивача був відвантажений товар в узгодженій кількості у відповідності зі всіма умовами додаткової угоди (пакувальний лист від 08.05.2025, коносамент від 21.05.2025), після чого 03.06.2025 р. продавець виставив фінальний інвойс на оплату. 
В якості доказу узгодженості умов поставки партії товару, Позивач додатково надавав Відповідачу копію листа Продавця CAMINOBRAZIL SEVEN LLC. Загалом, поставка партії товару відбулась на підставі укладеного Позивачем та продавцем контракту, Позивач не відмовився від поставленого товару та вжив всіх заходів з його імпортного митного оформлення, - що додатково свідчить про погодження умов поставки згідно виставленого інвойсу, та відсутність будь-яких інших умов та домовленостей. 
Щодо доводів контролюючого органу, що відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу, поставка товару здійснюється на умовах CFR Одеса, тобто вартість страхування не включена у вартість товару Слід зауважити, що страхові документи подаються незалежно від того, ким саме здійснювалось страхування, а тому відсутність таких документів не дає можливості впевнитись в достовірності заявлених відомостей щодо вартості оцінюваного товару суд зазначає, що відповідно до п.7 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на страхування цих товарів.
Згідно з п.8 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару здійснювалася на умовах CFR.
Згідно з правилами Інкотермс, відповідно до умов поставки CFR продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно i сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. При цьому правила Інкотермс, і CFR в тому числі, не встановлюють імперативних обов`язків щодо здійснення страхування вантажу, а передбачають, що в разі його здійснення обов`язок, а відповідно і витрати на страхування буде нести i покупець.
Отже, оскільки умови поставки за базисом CFR не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, враховуючи те, що позивач зазначив митному органу, що страхування товару не проводилось, тому відсутні підстави стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах базису CFR.
Аналогічні правові висновки викладно у постанові Верховного Суду від 15.02.2024р. у справі №640/29559/20, від 22.12.2020р. у справі №420/2850/19 та від 9.09.2022р. у справі №820/2004/17, та у справах №825/735/17, №825/2255/16, №825/1016/17, №1.380.2019.001657.
Відносно посилання митного органу, що додатково надана копія митної декларації країни відправлення від 22.04.2025 № Е 1363 дозволяє ідентифікувати партію товару, але не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість, оскільки не містить дати експорту та відміток митних органів країни відправлення, що свідчили б про факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації; митна декларація країни відправлення від 22.04.2025 № Е 1363 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, оскільки складена раніше дати інвойсу від 03.06.2025 № INV-CS34та коносаменту від 21.05.2025 № MEDUSR038580, не містить відомостей про документи (контракт, проформа-інвойс, інвойс), на підставі яких здійснювався експорт товару; у наданій до митного оформлення копії митній декларації країни відправлення від 22.04.2025 № Е 1363 вартість товару на умовах FOB PARAMARIBO зазначена 25008.00 дол. США, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Вказаним вище переліком документів не визначено як обов`язковий до надання митному органу такий документ, як митна декларація країни відправлення.
Такий документ надається митному органу виключно у випадках, коли документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того такий документ, є документом продавця (експортера), та складений відповідно до вимог країни відправлення і покупець (декларант), жодним чином не може впливати на зміст чи форму вказаного документа.
При цьому, зазначені відповідачем недоліки в експортній митній декларації не впливають на числове значення митної вартості товару.
Щодо посилань відповідача, що за інформацією щодо графіку та маршруту руху вантажного контейнера TEMU9409525 від перевізника – транспортної лінії MSC [Електронний доступ: https://www.msc.com/en/track-a-shipment] контейнер TEMU9409525, на який було оформлено експортну декларацію 22.04.2025, лінія видала відправнику під завантаження лише 02.05.2025 та подано під завантаження 16.05.2025, завантажено 21.05.2025. Тобто на момент оформлення експортної декларації (22.04.2025), в якій зазначено номер контейнера лінією ще не було погоджено його видачу під завантаження і тим більше не узгоджено ціну, обсяги та умови відправлення (інвойс від 03.06.2025).
Як вказує позивач, вказане твердження відповідача жодним чином не впливає на правильність визначення Позивачем митної вартості товару.
Суд зазначає, що відповідно до норм міжнародної комерційної практики, а також положень Митного кодексу України, момент видачі інвойсу не обов`язково повинен передувати фактичному завантаженню товару до контейнеру, оскільки комерційні документи можуть бути сформовані після подачі товару на перевезення, під час транспортування або підготовки до відвантаження.
Митний орган належним чином не обґрунтував, як дата видачі інвойсу та дата оформлення експортної декларації впливають на заявлену митну вартість, і не вказав, які саме додаткові документи необхідно надати для підтвердження заявленої митної вартості.
Відносно висновків митного органу, що у наданому до митного оформлення ветеринарному сертифікаті від 20.05.2025 № C 508/25 у графі 1.16 «Вхідний прикордонний і інспекційний пост в Україні» зазначено Ягодин, а фактичним пунктом пропуску «Одеський морський торгівельний порт». Оскільки відповідно до міжнародних правил перевезення Інкотермс-2010 на умовах поставки CFR означає, що продавець постачає товар на борт судна та зобов`язаний заключити договір і сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення. Зазначене, з високою імовірністю, може свідчити про додаткові витрати, пов`язані зі зміною маршруту, зберіганням, перевантаженням та транспортуванням, а також залученням третіх осіб до переміщення вантажу на шляху до місця призначення, які не були враховані при визначенні продавцем вартості товарів». 
Як зазначає позивач зазначений у ветеринарному сертифікаті від 20.05.2025 № С 508/25 пункт пропуску Ягодин - є технічною помилкою служби ветеринарного контролю в країні відправлення, а свідченням того, що маршрут не змінювався – є сквозний лінійний коносамент, в якому чітко зазначено порт навантаження Парамарібо, порт вивантаження – Одеса. Відповідно, будь-які додаткові витрати (пов`язані зі зміною маршруту, зберіганням, перевантаженням та транспортуванням тощо) – позивачем не були понесені та до складу митної вартості не включались. 
Суд зазначає, що висновки митного органу щодо можливого заниження митної вартості ґрунтуються на формальній розбіжності у ветеринарному сертифікаті від 20.05.2025 № C 508/25, а саме: у графі 1.16 «Вхідний прикордонний і інспекційний пост в Україні» зазначено пункт пропуску «Ягодин», тоді як фактичним пунктом ввезення товару є «Одеський морський торговельний порт».
Разом з тим, зазначена розбіжність є технічною помилкою компетентного органу країни відправлення, що підтверджується сукупністю товаросупровідних документів та не свідчить про зміну маршруту перевезення товару.
Зокрема, коносамент однозначно підтверджує незмінність маршруту перевезення, оскільки в ньому чітко визначено:порт навантаження — Парамарібо; порт вивантаження — Одеса. Жодних проміжних пунктів перевантаження або зміни маршруту коносамент не передбачає, що виключає можливість виникнення додаткових витрат, пов`язаних зі зберіганням, перевантаженням, внутрішнім транзитом або залученням третіх осіб.
Посилання митного органу на умови поставки CFR згідно з Інкотермс-2010 також не є обґрунтованим доказом понесення додаткових витрат. За умовами CFR продавець зобов`язаний укласти договір перевезення та сплатити фрахт до названого порту призначення, яким у даному випадку є порт Одеса. Зазначене зобов`язання продавцем виконано в повному обсязі, що підтверджується коносаментом та комерційними документами.
Відтак, наведені доводи митного органу суд визнає необґрунтованими і відхиляє.
Щодо належності висновок ДП«ДЕРЖАВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР МОНІТОРИНГУ ЗОВНІШНІХТОВАРНИХ РИНКІВ» від 14.08.2025 № 1-1408, наданого позивачем, суд зазначає наступне: відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. 
Згідно із положеннями п. 8 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митному органу можуть подаватись висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З огляду на обставини того, що вимоги ст. 53 Митного кодексу України не встановлюють для декларанта обов`язку подання звіту про оцінку майна у інституційному розумінні цього терміну, зокрема за Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», то висновок відповідача про неналежність висновку ДП«ДЕРЖАВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР МОНІТОРИНГУ ЗОВНІШНІХТОВАРНИХ РИНКІВ» від 14.08.2025 № 1-1408 як документу, що підтверджує митну вартість, суд вважає необґрунтованим.
При цьому, такі висновки не носять імперативного характеру, а можуть прийматися митними органами лише до уваги та служити додатковими джерелами інформації для прийняття рішення щодо правильності визначення митної вартості.
Натомість, відповідачем під час розгляду справи не спростовано надану інформацію та не обґрунтовано причини її недостатності при прийнятті оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано.
Посилання відповідача на наявність інформації про те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст. 8 Митного кодексу України митна справа здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.
Згідно з ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню судом.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Щодо заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500, 00 грн., суд звертає увагу на наступне: відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, на підтвердження здійснення витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи представником позивача надані до суду: договір про надання правової допомоги № 74 від 26.02.2024 року укладений з АО «Консенсус»; рахунок на оплату № 131 від 26.08.2025 р.; акт надання послуг № 131 від 26.08.2025 р.; платіжна інструкція про сплату вартості правової допомоги, проведена банком № 937 від 26.08.2025 р..
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 5000, 00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.
Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СУПЕРФУДС» (пр..Миру, 13-а, кв.97, м.Чорноморськ, Одеський район, Одеська область, 68001, код ЄДРПОУ 44801165) до Одеської митниці (вул. Гайдара, 21-А, м.Одеса, 65078 код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000259/1 від 21 серпня 2025 р.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000397 від 21 серпня 2025 р.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СУПЕРФУДС» сплачений судовий збір у розмірі 7128,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Беручи до уваги інтенсивність роботи та об`єктивні умови її здійснення, зокрема перебої електропостачання і тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному текст рішення складено та підписано суддею 26.01.2026 року.

Суддя Д.К. Василяка