Дата документу 05.11.2025 Справа № 331/3296/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/3296/24 Головуючий у 1-й інстанції: Скользнєва Н.Г.
Провадження № 22-ц/807/1242/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Онищенка Е.А.,
Полякова О.З.
при секретарі:       Книш С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Соколової Наталії Іванівни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи – військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебуванні на утриманні,

        В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебуванні на утриманні, просила: встановити факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 24 квітня 2024 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2013 року по час його призову до Збройних Сил України у серпні 2022 року; встановити факт, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2013 року по час його призову до Збройних Сил України.
Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_2 з 2013 року почала проживати разом з ОСОБА_3 , як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу.
Проживали вони у орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у період із 2013 року по 2020 рік, в подальшому вона придбала у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у якій вони постійно проживали, як чоловік та жінка. ОСОБА_3 сплачував за комунальні послуги у квартирі, де вони спільно проживали.
За час спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружини, вони разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, піклувались один про одного, купували майно для спільного користування, несли спільні витрати на утримання квартири, облаштовували її та купували меблі.
Протягом спільного проживання з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 постійно перебувала на його утриманні. ОСОБА_3 весь період спільного проживання, як чоловіка та жінки, працював на різних посадах та отримував заробітну плату необхідну для утримання сім`ї. Натомість, ОСОБА_2 в період спільного проживання з ОСОБА_3 не працювала, доходу не отримувала, перебувала на повному матеріальному утриманні свого чоловіка, адже займалась сім`єю та домогосподарством. Заробітна плата, яку отримував ОСОБА_3 , була єдиним доходом і джерелом існування сім`ї.
Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 проходив службу у лавах Збройних сил України. 
Відповідно до сповіщення №2591 від 17.05.2024 року, 23 квітня 2024 року ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання зник безвісти в районі н.п. Новомихайлівка Покровського району Донецької області.
Встановлення юридичного факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно заявниці для отримання статусу члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. У зв`язку з цими обставинами у заявниці виникла необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 24 квітня 2024 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2013 року по час його призову до Збройних Сил України у серпні 2022 року. 
Встановлено факт, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2013 року по час його призову до Збройних Сил України у серпні 2022 року.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Соколова Н.І. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та залишити заяву ОСОБА_2 без розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 є мамою зниклого безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 . Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що окрім заявниці є інші заінтересовані особи у вирішенні цієї справи, та не перевірив, чи впливатимуть встановлені факти на права та обов`язки інших осіб, зокрема матері зниклого безвісти військовослужбовця – ОСОБА_3 , при тому що заявниця звернулась до суду за встановлення цих фактів саме для отримання статусу члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, що впливає на права скаржника. А тому факти, заявлені заявницею в даній справі, не можуть бути встановлені за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції повинен був залишити без розгляду.
Зауважує, що жодного безспірного та беззаперечного доказу в підтвердження встановлення факту що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2013 року по час його призиву до ЗСУ у серпні 2022 року та факту, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 з 2013 року по час його призиву до ЗСУ у серпні 2022 року заявницею не надано, та матеріали справи не містять. Заявлені вимоги, пов`язані в тому числі з ініціюванням питання виплати грошових коштів, державної грошової допомоги.
Від представника Військової частини НОМЕР_1 Миршавка К.А. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам з огляду на наступне.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги, викладені у заяві ОСОБА_2 , є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.
Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, згідно акту підтвердження постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2013 року по 2020 рік постійно проживав разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно акту підтвердження постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2020 року постійно проживав разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 . 
Факт спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, та ведення спільного господарства, підтверджується наступними доказами: копіями товарних накладних щодо придбання будівельних матеріалів ОСОБА_3 з доставкою за адресою спільного проживання: АДРЕСА_2 ; копією медичної декларації ОСОБА_2 №00001-09Т1-80АО від 14.12.2020 року, з якої вбачається, що довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом, зазначений ОСОБА_3 ; копією виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 від 06.05.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 регулярно отримувала грошові перекази від ОСОБА_3 ; копією листа бесід молодшого сержанта ОСОБА_3 , в якому він зазначив ОСОБА_2 , як дружину.
Після повномасштабного вторгнення ОСОБА_3 проходив службу у лавах Збройних сил України. 
Відповідно до сповіщення №2591 від 17.05.2024 року, 23 квітня 2024 року ОСОБА_3 під час виконання бойового завдання зник безвісти в районі н.п. Новомихайлівка Покровського району Донецької області. 
Відповідно до пояснень заявниці вона почала проживати з ОСОБА_3 разом з 2013 року, планували зареєструвати шлюб, але після новномасштабної збройної агресії ОСОБА_3 був мобілізований до Збройних сил України, та з 23 квітня 2024 року визнаний зниклим безвісти. 
Протягом спільного проживання з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 постійно перебувала на його утриманні. ОСОБА_3 працював та отримував заробітну плату, натомість, ОСОБА_2 в період спільного проживання з ОСОБА_3 не працювала, доходу не отримувала, цей факт підтверджується: Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з 2019 р. по 2023 р. про загальний розмір доходу, в тому числі заробітної плати, отриманої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; випискою по картковому рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 від 06.05.2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 здійснював систематичне перерахування коштів ОСОБА_2 .
Спільне проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_3 однією сім`єю підтверджується також показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Згідно з пунктами 2, 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі №643/14985/18-ц (провадження № 61-14325св19) вказано, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_2 просила: встановити факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 24 квітня 2024 року, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2013 року по час його призову до Збройних Сил України у серпні 2022 року; встановити факт, що ОСОБА_2 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2013 року по час його призову до Збройних Сил України.
У апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 висловлювала свої заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_2 , посилалась на те, що оскаржуване рішення надає заявниці право на ініціювання питання виплати грошових коштів, державної грошової допомоги.
Відповідно до пункту 6 статті 9 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.
Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі особисте розпорядження на випадок полону).
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.
Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.
Аналогічні положення закріплені і в Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2025 року № 449).
Окрім цього Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №484/5407/19 (провадження № 61-1986св24) вказав на те, що правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.
Отже факти, про встановлення яких просить ОСОБА_2 , не підлягають встановленню у порядку окремого провадження, оскільки між заявницею та скаржником, як матір`ю зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 існує спір про право щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця.
Існування спору про право в даному випадку підтверджується наявністю конфлікту інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_2 про підтвердження фактів, що мають юридичне значення.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення фактів проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.
Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 липня 2022 року у справі №755/9100/18 (провадження №61-17332св20), постанові від 01 травня 2024 року у справі №758/3298/23 (провадження №61-1305св24).
В даному випадку ОСОБА_2 не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів шляхом подачі позову на загальних підставах.
З урахуванням висновку апеляційного суду про залишення заяви ОСОБА_2 про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні без розгляду не має необхідності надавати оцінку обґрунтованості доводів апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до вимог частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Враховуючи наведене вище, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року слід скасувати, а заяву ОСОБА_2 про встановлення фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні залишити без розгляду.
Відповідно до вимог частини шостої статті 294 ЦПК України слід роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.
Керуючись ст.ст. 294, 367, 368, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Соколової Наталії Іванівни задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року у цій справі скасувати.
Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи – військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебуванні на утриманні залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повне судове рішення складено 17 листопада 2025 року. 

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: Е.А.Онищенко 

О.З. Поляков