ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"04" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4862/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників 
справу № 916/4862/25 
за позовом Приватного підприємства “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” (45602, Волинська область, Луцький район, с. Підгайці, вул. Дубнівська, 14, код ЄДРПОУ 40048708);
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКСПРЕС АГЕНТ” (67806, Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18, код ЄДРПОУ 44619823);
про стягнення 111 939,61 грн 
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКСПРЕС АГЕНТ” 111 939,61 грн у тому числі 103 100,00 грн основного боргу, 2 609,98грн 3% річних, 6 229,63 грн інфляційних збитків.
В обґрунтування позовних вимог Приватне підприємство “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” ради посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю “ЕКСПРЕС АГЕНТ” умов укладеного між сторонами договору перевезення вантажів автомобільним транспортом № 2404-Т від 24.04.2024 (далі – договір) .

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 позовну заяву Приватного підприємства “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” (позивач, ПП “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС”) до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКСПРЕС АГЕНТ” (відповідач, ТОВ “ЕКСПРЕС АГЕНТ”) про стягнення 111 939,61 грн прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4862/25.
Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Відповідач відзиву на позов не подав, своїм правом на захист не скористався.

Стислий виклад позиції позивача
Унаслідок невиконання зобов`язань за договором у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка станом на день розгляду справи становить 103 100,00 грн основного боргу. 
За неналежне виконання зобов`язань за договором позивач, на підставі ст. 625 ЦК України, нарахував відповідачу 2 609,98 грн 3% річних та 6 229,63 грн інфляційних збитків.
Через несплату боргу позивач звернувся до суду за стягненням.

Обставини справи встановлені судом 
24.04.2024 між ПП “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” (Виконавець) та ТОВ “ЕКСПРЕС АГЕНТ” (Замовник) було укладено договір перевезення вантажів автомобільним транспортом.
Згідно з умовами п.1.2. цього договору Виконавець за плату зобов`язується доставити довірений йому Замовником вантаж автомобільним транспортом в пункт призначення, у встановлений термін і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу) на умовах і в порядку, погоджених сторонами у договорі. 
Згідно з п.1.3. договору вид, кількість, маса вантажу, маршрут і термін перевезення, одержувач вантажу, розмір плати Виконавцю, а також інші питання, що стосуються виконання цього договору, узгоджувалися сторонами додатково і зазначалися Замовником у відповідній Заявці, яка, у свою чергу, є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки між Замовником та Виконавцем повинні були проводитися на підставі ставки (плати), письмово узгодженої в заявці на кожне окреме перевезення. 
Положеннями п. 5.3. договору встановлено, що Замовник проводить повну оплату за договором протягом 10 календарних днів з моменту отримання оригіналу рахунку-фактури, Акту виконаних робіт і товаротранспортного документа, з відповідними відмітками про виконання перевезення. 
Відповідно до п. 9.1. договору строк дії договору встановлений з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2024 року включно. 
Положеннями п. 9.3. договору встановлено можливість його пролонгації на кожен наступний календарний рік, у випадку, якщо жодна зі Сторін не заявить про відмову від його продовження.
Між Позивачем та Відповідачем було складено Заявку №14015 від 13.01.2025 до договору, у якій сторони погодили перевезення вантажу автомобільним транспортом Позивача ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ) за маршрутом Нідерланди-Україна; дата завантаження – 14.01.2025 року; адреса вивантаження – Львівська область, с. Малехів, вул. Дороша, 20А; вартість доставки та страхування вантажу: 103 100,00 грн, які повинні бути оплачені протягом 14 банківських днів після отримання оригіналів документів. 
Позивач зазначає, що виконав покладені на себе, як Перевізника, зобов`язання з надання послуг, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 549171 від 14.01.2025 з відповідною відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу. Жодних зауважень, заперечень чи претензій до перевізника, з боку Відповідача щодо якості наданих послуг за Заявкою № 14015 від 13.01.2025 року не надходило, що свідчить про повне та якісне виконання позивачем своїх зобов`язань як перевізника. За виконані послуги, Позивачем було виставлено Відповідачу рахунок на оплату наданих послуг №143 від 15.01.2025 на загальну суму 103 100,00 грн, однак Відповідачем вказаний рахунок оплачений не був. 
Станом на дату подачі позову загальна заборгованість становить 103 100 грн, без урахування неустойки та штрафу відповідно до умов правочину. 
У зв`язку із неналежним виконанням договору позивач, на підставі ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 2 609,98 грн 3% річних та 6 229,63 грн інфляційних збитків.

Висновки суду
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Приписами статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Приписами статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до основних положень цивільного і господарського законодавства договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, які мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до договору.
Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.
Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, зазначає, що між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є, укладений між сторонами справи договір перевезення. 
Суд установив, що на виконання умов договору, на підставі заявки №14015 від 13.01.2025 до договору, у якій сторони погодили перевезення вантажу автомобільним транспортом Позивача ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ) за маршрутом Нідерланди-Україна; дата завантаження – 14.01.2025 року; адреса вивантаження – Львівська область, с. Малехів, вул. Дороша, 20А; вартість доставки та страхування вантажу: 103 100,00 грн, позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 549171 від 14.01.2025 з відповідною відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу. 
Згідно з умовами договору вартість перевезення у сумі 103 100,00 грн повинна бути оплачена протягом 14 банківських днів після отримання оригіналів документів. 
15.01.2025 відповідачу був виставлений рахунок на оплату №143, однак відповідач вказаний рахунок не оплатив.
На день подання даного позову відповідач так і не виконав умови договору в частині оплати наданих позивачем послуг перевезення у сумі 103 000,00 грн.
Станом на день розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б спростували позовні вимоги.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості у сумі 103 000,00 грн.
Окрім того, позивач заявив до стягнення 2 609,98 грн 3% річних та 6 229,63 грн інфляційних збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно із правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 10.12.2019 у справі №912/2750/18 правовий аналіз положень ст. ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Зазначена позиція підтверджена, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 р. у справі № 916/190/18.
У кредитора згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020р у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. 
Перевіривши розрахунок 3% річних, господарський суд дійшов висновку, що розрахунок здійснений арифметично правильно, а тому з ТОВ “ЕКСПРЕС АГЕНТ” на користь ПП “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” належить стягнути 3% річних у розмірі 2 609,98 грн.
Перевіривши розрахунок інфляційних витрат, господарський суд дійшов висновку, що розрахунок здійснений арифметично правильно, а тому з ТОВ “ЕКСПРЕС АГЕНТ” на користь ПП “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” належить стягнути інфляційні витрати у розмірі 6 229,63 грн.
Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.
У ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За наведених умов, господарський суд задовольняє позов ПП “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” про стягнення з ТОВ “ЕКСПРЕС АГЕНТ” 111 939,61 грн, у тому числі: 103 100,00 грн основного боргу, 2 609,98 грн 3% річних, 6 229,63 грн інфляційних витрат.
Судові витрати покладаються на відповідача відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКСПРЕС АГЕНТ” (67806, Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Ангарська, 18, код ЄДРПОУ 44619823) на користь Приватного підприємства “ТРАНСКОМ АЛЬЯНС” (45602, Волинська область, Луцький район, с. Підгайці, вул. Дубнівська, 14, код ЄДРПОУ 40048708) 103 100,00 грн основного боргу, 2 609,98 грн 3% річних, 6 229,63 грн інфляційних витрат, 2 422,40 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Повне рішення складено 04 лютого 2026 р.

Суддя Т.Г. Деркач