ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 Справа № 917/549/25 
м. Полтава

за позовом Заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області, вул. Антона Грицая, 1, м. Полтава, Полтавська область, 36000 в інтересах держави
до Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, пров. Підлісний, 6, с. Новоселівка, Полтавський район, Полтавська область, 38732
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Турбота" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області провулок Підлісний, буд, 6 с. Новоселівка, Полтавський район, Полтавська область, 38732 
про зобов`язання вчинити дії 

Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І. 

Учасники справи згідно протоколу судового засідання

Розглядається позовна заява Заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області про зобов"язання вчинити дії.
Ухвалою від 24.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №917/549/25, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Турбота» Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; призначено підготовче засідання у справі на 24.04.2025 на 09:40 год.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.
В ухвалі від 24.03.2025 суд запропонував відповідачу не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надати суду відзив на позов. Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 04.04.2025, що підтверджується поштовим повідомленням, яке долучено до матеріалів справи.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою від 24.04.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання у справі на 24.06.2025 на 09:50 год.
Ухвалою від 24.06.2025 суд закрив підготовче провадження у справі № 917/549/25; справу призначив до судового розгляду по суті на 30.09.2025 на 10:00 год.
Судове засідання, призначене на 30.09.2025 на 10:00 год., не відбулося оскільки суддя Солодюк О.В. в період з 29.09.2025р. до 03.10.2025р. брала участь в підготовці для підтримання кваліфікації суддів місцевих господарських судів, організованою Національною школою суддів України та була увільнена від виконання основної роботи в цей час.
Ухвалою від 06.10.2025 суд призначив розгляд справи на 02.12.2025 на 12:00 год.
В судовому засіданні 02.12.2025 суд виніс рішення. 

Розглянувши матеріали справи, суд встановив. 
Полтавською окружною прокуратурою Полтавської області при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", встановлено порушення інтересів держави щодо не оформлення Новоселівською сільською радою Полтавського району Полтавської області права власності на майно (протирадіаційне укриття), що знаходиться в межах її адміністративної території, що впливає на організацію належного утримання та раціонального використання комунального майна, і може призвести до настання тяжких наслідків, зокрема втрати цього майна.
Відповідно до паспорта та облікової картки захисної споруди цивільного захисту ПРУ №63219 знаходиться за адресою: вул. Садова, 1, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область, загальною площею - 484,5 кв.м., місткість осіб 300 чол. Місце розташування: вбудоване. Дата прийняття в експлуатацію - 1979 рік. Кількість входів 3. Належить КП "Турбота" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. 
Згідно інформації Виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області наданої до Полтавської окружної прокуратури Полтавської області захисна споруда №63219 є підвальним приміщенням в житловому будинку, яке розташоване за адресою: вул. Садова, 1, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область.
Вищезазначений житловий будинок перебуває на балансі Комунального підприємства "Турбота" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області відповідно до Акту від 01.01.2021.
Даний об`єкт нерухомого майна було передано до комунальної власності Надержинщинською сільською радою Полтавського району Полтавської області (яка увійшла в склад Новоселівської територіальної громади) установами БВК-16, КВК-29, НВК-65.
Згідно наданого Виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області переліку державного житлового Фонду, переданого до комунальної власності Надержинщинської сільської ради установами БВК - 16, КВК - 29, НВК - 65 зазначено в т.ч. вул. Садова,1, 16 кв.ж.б-к, 14, площа підвалу - 433,2 кв.м.
Відповідно до Рішення 13 сесії сьомого скликання Новоселівської сільської ради від 23 червня 2020 року "Про реорганізацію Комунального підприємства "Житлово - комунальний комбінат с. Божківське" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області шляхом приєднання до комунального підприємства "Турбота" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області встановлено, що КП "Турбота" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (код ЄДРПОУ: 31908713) є правонаступником всіх прав та обов`язків КП "ЖКК с. Божківське" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Комісії з реорганізації КП "ЖКК с. Божківське" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області протягом двох місяців з дня прийняття даного рішення, провести повну інвентаризацію всього майна, активів, зобов`язань даного суб`єкта діяльності та скласти передавальний акт і подати його на затвердження Новоселівській сільській раді Полтавського району Полтавської області не пізніше ніж через 2 місяці з дня прийняття даного рішення.
Відповідно до Статуту КП "Турбота" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, затвердженого вищеназваним Новоселівської сільської ради від 23.06.2020, підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади села Новоселівка Полтавського району Полтавської області відповідно до рішення 21 - ої (позачергової) сесії Новоселівської сільської ради 23 скликання від 26.02.2002 (п. 1.2). Засновником Підприємства є Новоселівська сільська рада (п.1.3). Відповідно до абз.2 п. 6.1 розділу 6 Статуту, майно Підприємства є комунальною власністю Новоселівської сільської ради і закріплюється за Підприємством на праві повного господарського відання.
Комісія створена відповідно до рішення Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 23.06.2020 склала акт прийому - передачі матеріальних цінностей станом на 01.01.2021, де зазначено в т.ч. житловий будинок з тех. паспортом по вул. Садова,1, балансовою власністю 2427939,70 грн.
Відповідно до актів оцінки стану готовності вказаної захисної споруди цивільного захисту від 16.03.2022, 20.03.2023, 14.08.2023, 25.10.2023, проведеної за участі спеціаліста з ОП та ЦЗ населення Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Кузьменко О.І., поліцейського офіцера громади СВГ Полтавського РУП Гора І.В., Головного фах. ВОЗ ЦЗ та НПЗ Полтавського РУ Малюк Є.М., сховище №63219 перебуває у комунальній власності, балансоутримувачем є КП "Турбота", оцінюється як обмежено готове для використання за призначенням.
Відповідно до висновку актів оперативного огляду об`єкта щодо можливості його використання для укриття населення від 03.06.2023 ПРУ № 63219 – придатне для укриття населення.
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не міститься інформації про вказане сховище. 
Згідно листа ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» встановлено, що технічна інвентаризація ПРУ 63219, що розташоване за адресою: вул. Садова, 1, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область, не здійснювалась.
Прокурор посилається на те, що право комунальної власності на ПРУ № 63219, яке розташоване за адресою: вул. Садова, 1, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область, належним чином не оформлено Новоселівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. 
В силу положень ст. 182, ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Обов`язковість державної реєстрації, у тому числі, покликана убезпечити право власності від неправомірних посягань та визначити правовий статус речей об`єктів нерухомого майна. 
Несвоєчасне проведення державної реєстрації речових прав може мати наслідком вибуття майна із власності територіальної громади, безпідставне заволодіння ним тощо. 
Відповідно, використання зазначеного нерухомого майна здійснюється із порушенням вимог цивільного законодавства шляхом користування будівлями, спорудами без державної реєстрації права власності та без оформлення правовстановлюючих документів.
Прокурор у позові вказує, що оскільки Новоселівська сільська рада жодних заходів щодо оформлення права комунальної власності на протирадіаційного укриття № 63219 не вжила, це стало підставою для звернення прокурора із цим позовом до суду.

Щодо обгрунтування підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд зазначає наступне.
Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно зі ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній вимозі самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
У ст. 13 Конституції України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
За п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначається правовий режим власності.
За ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворенні ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності – право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
Згідно до ч.1 ст. 2 цього Закону місцеве самоврядування в Україні – це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади – жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста – самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. 
За змістом ст.4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 60 вказаного Закону територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Право комунальної власності територіальної громади захищається законами на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів.
Отже, порушення прав територіальної громади, яка є невід`ємною частиною держави, беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів.

Обгрунтування підстав для звернення до суду прокурора як самостійного позивача, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 3, 4 п. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Аналіз положень частин 3-5 статті 53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.
У разі відсутності органу уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Водночас у розумінні положень пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України). Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. «Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 18.08.2020 у справі № 914/1844/18, від 08.12.2020 у справі № 908/1664/19. 
Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 761/3884/18, від 26.06.2019 року у справі № 587/430/16-ц).
Велика Палата ВС в постанові від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 нагадала, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У випадку відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.
Прокурор у цій справі (№ 910/5201/19) обґрунтував необхідність захисту інтересів держави тим, що орган місцевого самоврядування прийняв незаконне рішення щодо розпорядження землею, відповідно місцева рада має бути відповідачем у такій справі.
Оскільки інший орган, який відповідно до чинного законодавства здійснює функції з розпорядження землями територіальної громади, відсутній, прокурор звернувся до суду саме як позивач. Таким чином, в означеній справі ВП ВС констатувала, що звернення прокурора в інтересах держави самостійно є обґрунтованим.
Статтею 65 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, здійснює державний нагляд (контроль) щодо: 1) центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування; 2) суб`єктів господарювання; 3) аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (ст. 66 Кодексу цивільного захисту України).
Згідно з частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
З викладеного не вбачається наявність у центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, компетенції у спірних у даній справі правовідносинах. 
В свою чергу, п. 24 Положення про єдину державну систему цивільного захисту визначає основні завданнями, що виконуються єдиною державною системою цивільного захисту, з аналізу яких також не стверджується наявність у останніх повноважень, які б свідчили, що виконавчі комітети місцевих рад є органами, що реалізують державну політику у сфері спірних правовідносин. 
Відтак, не встановлено суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави у даному випадку.
У спірних правовідносинах прокурор подав позов для усунення помилки, допущеної, самим органом місцевого самоврядування при здійсненні його власних функцій у майнових відносинах щодо розпорядження спірним майном, а Новоселівська сільська рада упродовж 4 років не вчинивши дії для виправлення допущеного порушення, у такій справі має бути відповідачем. 
Водночас інший орган, який відповідно до чинного законодавства здійснює функції з розпорядження захисними спорудами цивільного захисту у вказаний спосіб, відсутній.
Територіальна громада в особі Новоселівської сільської ради має матеріально-правову заінтересованість в управлінні вказаним нежитловим приміщенням в інтересах територіальної громади міста для забезпечення потреб у цивільному захисті населення, у збереженні вказаного нерухомого майна у спеціальному статусі ПРУ, та невідчужуваність у приватну власність співвласників багатоквартирного будинку як допоміжного приміщення (підвалу).
Оскільки Новоселівську сільську раду визначено відповідачем у справі за позовом заступника керівника Полтавської окружної прокуратури та пред`явлено до неї вимоги, наявні підстави для звернення до суду прокурора саме як самостійного позивача. 
Отже, звернення прокурора до суду у цій справі слугує меті захисту суспільного інтересу у такій важливій сфері, як цивільний захист населення, що є ключовою складовою правового режиму воєнного стану, а тому за відсутності державного органу, уповноваженого на звернення з відповідним позовом до суду, прокурор, звертаючись до суду з цим позовом, діяв відповідно до вимог статті 53 ГПК України та частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
Враховуючи те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував у чому полягає порушення цих інтересів, визначивши Новоселівську сільську раду відповідачем та заявивши вимоги про зобов`язання вчинити дії щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на приміщення протирадіаційного укриття № 63219, що розташоване в житловому будинку по вул. Садова,1, с. Божківське, Полтавського району Полтавської області, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та правомірно звернувся до суду як самостійний позивач.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Статтею 6 Кодексу цивільного захисту України визначено, що цивільний захист забезпечується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про національну безпеку України", суб`єктами, уповноваженими захищати населення, території, навколишнє природне середовище і майно, згідно з вимогами цього Кодексу - у мирний час, а також в особливий період - у межах реалізації заходів держави щодо оборони України.
Відповідно до частини першої статті 32 Кодексу цивільного захисту України до захисних споруд цивільного захисту належать: 1) сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; 2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості; 3) швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту - захисна споруда, що зводиться із спеціальних конструкцій за короткий час для захисту людей від дії засобів ураження в особливий період.
Частиною восьмою статті 32 Кодексу цивільного захисту України визначено, що утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
Відповідно до частини дванадцятої статті 32 Кодексу цивільного захисту України захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).
Цивільним захистом, відповідно до ст. 4 Кодексу цивільного захисту, є комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України для вирішення питань щодо укриття населення в захисних спорудах цивільного захисту центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд.
Згідно з ч. 5 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд з фонду та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 затверджено «Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку» та «Порядок використання у мирний час захисних споруд цивільного захисту для господарських, культурних і побутових потреб».
За п. 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.
Згідно п.п. 9-12 зазначеного Порядку, утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами. У разі використання однієї захисної споруди кількома суб`єктами господарювання вони беруть участь в її утриманні відповідно до договорів, укладених з балансоутримувачем захисної споруди. Балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд, конструкцій і обладнання, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення їх у готовність до використання за призначенням у строк, визначений паспортом захисної споруди, але не більше 12 годин. 
Порядок використання у мирний час захисних споруд цивільного захисту для господарських, культурних і побутових потреб також затверджено вказаною вище постановою КМУ.
Новоселівською сільською радою упродовж більше 4 років після передачі до комунальної власності Надержинщинською сільською радою Полтавського району Полтавської області (яка увійшла в склад Новоселівської територіальної громади) право комунальної власності Новоселівської територіальної громади на вказане протирадіаційне укриття не оформлено та не зареєстровано, що, з урахуванням доданих до позовної заяви доказів, свідчить про ухилення Новоселівської сільської ради від виконання покладених на неї законодавством обов`язків.
За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).
За абз. 2 п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» власник є заявником щодо здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Таким чином, вжиття заходів до державної реєстрації права комунальної власності на спірне протирадіаційне укриття є обов`язком Новоселівської сільської ради, в особі якої територіальна громада села Новоселівка в силу положень ст. ст. 172, 327 ЦК України, ч. 1 ст. 10, ч. 5 ст. 16, ч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», реалізує повноваження власника такого нерухомого майна з метою його належного утримання та використання за цільовим призначенням.
Як підтверджується поданими прокурором доказами, Новоселівською сільською радою тривалий час не вчинено жодних дій щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності Новоселівською сільською радою в особі територіальної громади на спірне нежитлове приміщення протирадіаційного укриття, що свідчить про ухилення відповідача від виконання вказаного обов`язку.
Відповідно до паспорта та облікової картки захисної споруди цивільного захисту ПРУ №63219 знаходиться за адресою: вул. Садова, 1, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область, загальною площею - 484,5 кв.м., місткість осіб 300 чол. Місце розташування: вбудоване. Дата прийняття в експлуатацію - 1979 рік. Кількість входів 3. Належить КП "Турбота" Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. 
Згідно інформації Виконавчого комітету Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області захисна споруда №63219 є підвальним приміщенням в житловому будинку. Житловий будинок перебуває на балансі Комунального підприємства "Турбота" Новоселівської сільської ради полтавського району Полтавської області відповідно до Акту від 01.01.2021.
Відповідно до висновку актів оперативного огляду об`єкта щодо можливості його використання для укриття населення від 03.06.2023 ПРУ №63219 - придатне для укриття населення.
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не міститься інформації про вказане сховище.
Доказів в спростування викладеного відповідач та третя особа суду не надали.
Отже, Новоселівською сільською радою заходів щодо оформлення права комунальної власності на протирадіаційне укриття №63219 не було вжито.
За вказаних обставин, встановлена судом бездіяльність відповідача щодо державної реєстрації права комунальної власності та визначення балансоутримувача захисних споруд призводить до неможливості забезпечити їх належний технічний стан, який дозволяв би привести укриття у готовність до використання за призначенням, що становить небезпеку для життя і здоров`я громадян, особливо в умовах воєнного стану, має наслідком невиконання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, порушує інтереси держави (територіальної громади) та встановлені державою гарантії із забезпечення конституційних прав громадян на захист життя і здоров`я.
Ураховуючи, що спірне нежиле приміщення ПРУ є самостійним об`єктом цивільних відносин, має спеціальний правовий статус та порядок використання, в результаті приватизації квартир багатоквартирного житлового будинку їх мешканцями право спільної сумісної власності на таке приміщення не виникло (ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про перелік майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація яких не допускається» № 26-92 від 31.12.1992, абз. 41 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» п. «г» ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна»).
Крім того, відповідно до положень статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.
Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).
У багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 Житлового кодексу Української РСР) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.
Отож, нежиле приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.
Так, захисні споруди цивільного стану не набули статусу допоміжного, а є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право власності останніх на таке приміщення не виникло.
Дані обставини підтверджуються паспортом ПРУ №63219.
Таким чином, навіть у разі коли приміщення фізично є частиною будівлі, що належить на праві спільної власності жителям будинку, таке приміщення може бути окремим самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, а в даному випадку об`єктом цивільного захисту.
Крім того, пунктом 27 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 визначено, що зняття захисних споруд з обліку фонду захисних споруд здійснюється міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування після їх виключення за погодженням з ДСНС з фонду захисних споруд. Вимоги щодо визначення критеріїв неможливості подальшого утримання та експлуатації захисних споруд, оформлення документів, що підтверджують таку неможливість, для прийняття міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування рішень щодо виключення за погодженням з ДСНС захисних споруд з фонду таких споруд визначає МВС. Зняття захисних споруд з електронного обліку захисних споруд здійснюється ДСНС та її територіальними органами, що ведуть електронний облік на відповідних територіях, після зняття захисних споруд з паперового обліку фонду захисних споруд. У разі встановлення Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування потреби у захисних спорудах виключення захисних споруд з фонду таких споруд здійснюється з одночасним поповненням фонду захисних споруд.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.07.2018 року №579 затверджено вимоги щодо визначення критеріїв неможливості подальшого утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, оформлення документів, що підтверджують таку неможливість.
Слід зазначити, що передбачена законодавством процедура щодо зняття захисних споруд цивільного захисту з обліку таких споруд не проводилась, а тому протирадіаційне укриття №63219 на даний час не втратили свого статусу.
Беручи до уваги вищевикладене, з метою усунення правової невизначеності статусу об`єкту цивільного захисту та застосування ефективного способу цивільного захисту у спірних правовідносинах, ставиться вимога про зобов`язання Новоселівської сільської ради вчинити дії щодо державної реєстрації права комунальної власності на приміщення протирадіаційного укриття.
Статтею 55 Конституції України встановлено право кожного на захист своїх прав і свобод у судовому порядку.
Реалізуючи конституційне право, передбачене ст. 55 Конституції України, на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Згідно із ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
У відповідності до приписів ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з ст. 5 ГПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19).
Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/3156/17).
У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 924/438/22 Суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги Прокурора щодо зобов`язання міської ради вчинити дії з державної реєстрації права комунальної власності на приміщення протирадіаційного укриття, яке розташоване в багатоквартирному житловому будинку, з метою усунення правової невизначеності статусу об`єктів цивільного захисту та застосування ефективного способу цивільного захисту у спірних правовідносинах.
За приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У ч. 6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» вказано, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).
Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на викладене, позовні вимоги суд задовольняє повністю.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Керуючись ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 
2. Зобов`язати Новоселівську сільську раду Полтавського району Полтавської області (код ЄДРПОУ: 21046791, адреса: провулок Підлісний, будинок 6, с. Новоселівка, Полтавський район, Полтавська область) вжити заходи щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на захисну споруду цивільного захисту - Протирадіаційне укриття № 63219, яке розташоване за адресою: вул. Садова, 1, с. Божківське, Полтавський район, Полтавська область.
3. Стягнути з Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (провулок Підлісний, буд. 6, с. Новоселівка, Полтавський район, Полтавська область, 38732, код ЄДРПОУ 21046791) на користь Полтавської обласної прокуратури (36000, м. Полтава, вул.1100-річчя Полтави,7, реєстраційний рахунок № UA 118201720343130001000006160, банк ДКСУ м. Київ, код ЄДРПОУ 02910060, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету – 2800) понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028,00 грн.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя Солодюк О.В.