Справа № 127/39856/25 
Провадження № 3/127/8355/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10.02.2026	м. Вінниця  	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 188-57 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 24.11.2025 о 10.20 год по вул. Стрілецька, 25 в м. Вінниці ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Scania, р.н. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Іванівський кар`єр», при здійсненні вантажних перевезень подільного вантажу ЩПС0-40 відповідно до ТТН № 82094 від 24.11.2025, не виконав законну вимогу посадової особи Укртрансбезпеки щодо супроводження та проходження зважування в зоні вагового контролю за адресою М-21, 286 км.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак його захисник вважала за можливе здійснити судовий розгляд за відсутності її підзахисного.
Заперечуючи обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважила, що вимоги посадових осіб Укртрансбезпеки не були законними, оскільки були відсутні ознаки порушення вагових парламентів. При цьому захисник зауважила, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю передбачена зовсім іншим складом, а саме частиною третьою статті 132-1 КпАП, яка є спеціальною нормою відносно статті 188-57 КпАП.
Крім того, захисник зауважила, що ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів визначені постановою Кабінету Міністрів України № 513 від 19.05.2023, які в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені. Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на припущення щодо можливого порушення. Також захисник зауважила, що пунктом 2.4-1 Правил дорожнього руху (далі – ПДР) встановлений обов`язок надати транспортний засіб для вагового чи габаритного контролю у місці його здійснення. Відомості ж про те, що за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, була обладнана відповідна зона контролю, надані суду матеріали не містять.
Окрім наведеного, захисник зауважила, що стаття 188-67 КпАП є бланкетною нормою. При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення уповноважена особа на складання протоколу про адміністративне правопорушення обмежилась лише загальним посиланням на наведену норму без чіткого формулювання суті ймовірного порушення.
Заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Оцінюючи доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в частині некаретного посилання на статтю КпАП, якою передбачена відповідальність за порушення вимог щодо габаритно-вагового контролю, суд вважає за доцільне зауважити таке.
У прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Крім того, у справі «Гайдашевський проти України» (заява № 11553/21, рішення від 06.02.2025) ЄСПЛ звернув увагу на те, що шукаючи докази винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за власною ініціативою та засуджуючи заявника на основі доказів, отриманих таким чином, суд створив враження плутанини між ролями прокурора та судді та, відповідно, дав підстави для законних сумнівів щодо неупередженості суду за об`єктивною перевіркою.
Отже, суд вважає, що судовий розгляд має бути здійснений в межах обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість здійснення аналізу щодо наявності чи відсутності іншого складу правопорушення, ніж зазначене у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідатиме наведеним вище приписам. 
Зі змісту статті 188-57 КпАП випливає, що відповідальність, передбачена цією нормою, настає у разі невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань.
Для вирішення питання щодо наявності складу правопорушення необхідно оцінити обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення з урахуванням нормативних актів, якими регламентований ваговий контроль.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення надані копія рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу від 24.11.2025 (далі – Рішення), копія акту про блокування автомобільного транспортного засобу від 24.11.2025 (далі – Акт), копія акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю від 24.11.2025 (далі Акт 2), письмові пояснення ОСОБА_1 (далі – Пояснення), копію товарно-транспортної накладної (далі – Накладна), фото із зображенням транспортного засобу та його вантажу (далі – Фото).
У протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на порушення ОСОБА_1 приписів статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі – Закон № 2344-III). Разом з тим, з наведеної норми Закону випливає, що нею визначена система органів державного регулювання та контролю. Очевидно, що водій автомобіля не може бути суб`єктом порушення приписів статті 6 Закону № 2344-III, тому посилання у протоколі про адміністративне правопорушення на порушення наведених приписів суд вважає безпідставним.
Натомість абзацом дванадцятим частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, вимоги до облаштування та технічного оснащення яких затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту.
Згідно з абзацом дев`ятим частини десятої статті 6 Закону № 2344-III на території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.
Відповідно до частини дев`ятнадцятої статті 6 Закону № 2344-III під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Разом з тим, зі змісту частини двадцять першою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2023 за № 513 (далі – Порядок).
Відповідно до пункту 4 Порядку ознаками порушення нормативів вагових або габаритних параметрів є: 1) завантаження транспортного засобу вище бортів кузова; 2) просідання вузлів підвіски транспортного засобу; 3) відсутність у водія транспортного засобу товарно-транспортної накладної чи відмова її пред`явити для перевірки.
Згідно з абзацом першим пункту 5 Порядку у разі виявлення ознак порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, визначених у пункті 4 цього Порядку, посадова особа приймає рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу за формою згідно з додатком 1 до найближчого місця зважування (стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю).
Зі змісту абзацу другого пункту 5 Порядку випливає, що якщо на момент зупинки транспортного засобу найближче місце зважування у напрямку руху такого транспортного засобу не працює, транспортний засіб супроводжується до найближчого працюючого місця зважування на відстань не більше 50 кілометрів.
Також пунктом 6 Порядку визначено, що посадова особа у разі візуального виявлення у транспортному потоці транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, визначені у підпунктах 1 і 2 пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про зупинку такого транспортного засобу з дотриманням Правил дорожнього руху.
Зі змісту пункту 7 Порядку випливає, що зупинення посадовою особою транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, для здійснення габаритно-вагового контролю проводиться відповідно до вимог розділу 15 Правил дорожнього руху та Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за № 1567.
Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 за № 879 (далі Порядок 879). 
Відповідно до пункту 3 Порядку 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно з пунктом 6 Порядку 879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Оцінюючи доводи захисника, суд вважає за доцільне зауважити, що у Рішенні наявне посилання на ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, а саме завантаження транспортного засобу вище бортів кузова та просідання вузлів підвіски транспортного засобу.
Наведені ознаки передбачені пунктом 4 Порядку. Однак, з наданих суду Фото випливає, що ознаки, які свідчать про завантаження транспортного засобу вище бортів кузова не відповідають дійсності.
З направлення на рейдову перевірку від 20.11.2025 випливає, що останнє надане для проведення перевірки окремо визначених ділянок дороги на в`їздах та виїздах з міста, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, в місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території Вінницької, Житомирської, Київської, Черкаської, Кіровоградської, Хмельницької, Чернівецької, Одеської області (далі – Направлення).
З наданих суду матеріалів випливає, що зупинка та подальше блокування руху автомобіля Scania, р.н. НОМЕР_1 , було здійснене 24.11.2025 о 10.20 год по вул. Стрілецька, 25 в м. Вінниці. Відомості, які б свідчили про належність цього місця до переліку, визначеного в Направленні, надані суду матеріали не містять. Тому доводи захисника у цій частині суд вважає слушними.
Оцінюючи посилання на відсутність ознак просідання вузлів підвіски транспортного засобу суд вважає за доцільне зауважити таке. З наданої суду копії Рішення випливає, що були наявні ознаки, визначені пунктом 4 Порядку для прийняття відповідного рішення. Разом з тим, захисник зауважила, що відомості, зазначені у Рішенні, не підтверджені наданими суду доказами. Суд враховує, що надані суду Фото не дають можливості підтвердити або спростувати твердження, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, в частині наявності таких ознак. З Пояснень випливає, що керований автомобіль не містить ознак перевантаження. Інші докази на спростування тверджень ОСОБА_1 надані суду матеріали не містять.
Оцінюючи доводи захисника в частині відсутності в діянні її підзахисного складу правопорушення, суд також вважає за доцільне зауважити таке.
Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України. 
ЄСПЛ в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.
При цьому суд враховує, що у рішенні № 5-р(II)/2025 від 26.11.2025 Конституційний Суд України звернув увагу на те, що з огляду на системну єдність Конституції України принцип індивідуалізації юридичної відповідальності (частина друга статті 61 Конституції України) пов`язаний із принципом презумпції невинуватості (стаття 62 Основного Закону України), та зауважує, що під час застосування санкцій, які за суттю співмірні з кримінальним покаранням, вирішальним є встановлення законодавцем обов`язку для правозастосовного органу довести вину суб`єкта, якого притягують до юридичної відповідальності. У цьому випадку форма (ступінь) вини є однією з тих обставин, яку мають урахувати і контролюючий орган, і суд під час дослідження всіх фактичних і юридичних аспектів справи.
Із Конституції України, як зазначив Конституційний Суд України, випливає, що поняття „вина“ і обов`язок її доведення державними органами є стрижневими для розуміння статті 62 Основного Закону України. Презумпція невинуватості є процесуальною гарантією, яка, зокрема, покладає тягар доказування на правозастосовні органи та передбачає правові презумпції факту й права під час притягнення суб`єкта до відповідальності. Увесь зазначений конституційний принцип презумпції невинуватості, безперечно, буде порушено, якщо законодавче регулювання не міститиме вимоги щодо установлення вини суб`єкта, якого притягують до юридичної відповідальності.
З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджений факт порушення ОСОБА_1 вимог наведених вище нормативних актів щодо вагового контролю, а суб`єктом складання протоколу про адміністративне правопорушення доводи останнього спростовані не були. Саме тому суд вважає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.
Керуючись статтями 163-1, 283, 284 КпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 188-57 Кодексу про адміністративні правопорушення, – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: