Дата документу 02.01.2026	Справа № 643/2017/22	
 	Провадження № 2/554/4683/2025	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд м. Полтави у складі:
головуючий суддя: Сініцин Е.М., 
за участю секретаря: Кувіти М.М., 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення коштів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 грудня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір про намір укласти договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання якого ним передано продавцю ОСОБА_2 завдаток в сумі 10 000,00 доларів США. Сума продажу квартири з урахуванням завдатку становить 25 000,00 доларів США. Сторони домовились, що оформлення договору купівлі-продажу буде відбуватися у нотаріуса Васікової Ю.В., на її робочому місці: м. Харків, проспект Ювілейний, буд. 52, в термін до 15 години 00 хвилин 26 січня 2022 року. Відповідач ОСОБА_2 у погоджений час не з`явився до нотаріуса. В пункті 5.3 договору про намір укласти договір купівлі-продажу квартири встановлено, що за умови невиконання договору з боку продавця, Продавець зобов`язаний повернути Покупцю завдаток у сумі 10 000,00 доларів США та сплатити штраф у розмірі 100% від суми завдатку, тобто 10 000,00 доларів США. 
На підставі статей 526,546, 549, 570, 635, 657, 1212 ЦК України, з урахуванням уточненої позовної заяви, він просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 365 686,00 гривень, за рахунок повернення завдатку, та стягнути 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 365 686,00 гривень, за рахунок штрафу. 
Позов поданий до Московського районного суду м. Харкова 10 лютого 2022 року. 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2022 року відкрито провадження по справі. 
На виконання розпорядження голови Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» вказана справа була направлена за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 року суддю Блажко І.О. визначено головуючою по справі.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року цивільну справу за вказаним позовом залишено без руху.
28 квітня 2025 року, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назву Октябрського районного суду м. Полтави було змінено на «Шевченківський районний суд міста Полтави».
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 травня 2023 року закрито підготовче засідання у справі за вказаним позовом, призначено розгляд справи по суті.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2023 року провадження у справі за вказаним позовом закрито, на підставі ст. 255 ЦПК України.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 липня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2023 року скасовано та направлено матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.08.2025 року суддю Блажко І.О. визначено головуючою із розгляду справи.
Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Полтави № 903 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджене рішенням Ради суддів України від 02.04.2015 року № 25.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи суддю Сініцина Е.М. визначено головуючим по справі.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 вересня 2025 року відкрито підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено дату підготовчого судового засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 03 грудня 2025 року підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду на 02 січня 2026 року. 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися судом про дату, час і місце розгляду справи, просив розглядати справу без його участі. 
Відповідач, в Відзиві від 18.07.2023 року зазначив, що повністю заперечує проти позову, оскільки ніколи не мав наміру продавати єдине своє житло - квартиру, не підписував жодних попередніх договорів купівлі-продажу, не отримував від позивача жодних грошових коштів. 
А також зазначає, що ніколи не укладав договору про надання правової допомоги з адвокатом Марисюк Олегом Дмитровичем, який «є лише одним із учасників шахрайського угрупування» і за його підписом до суду був направлений Відзив датований 25.04.2023 року, що надійшов 09.05.2023 року, в якому він визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього завдатку у розмірі 10 000,00 доларів США, а в частині стягнення штрафу за невиконання умов договору у розмірі 100%, а саме 10 000,00 доларів США просив відмовити. 
Він вказує, що позивач ОСОБА_3 є одним із шахраїв міста Харкова, який фіктивно позичає кошти, заволодіває квартирами одиноких, знедолених осіб, на підтвердження чого надає Ухвали судів, в яких вказані номери кримінальних проваджень в ЄРДР. 
А також запевняє, що багато років не виходив із квартири, так як не здатний до самообслуговування, що підтверджено Випискою із медичної картки №10549 від 31.03.2023 року, тому до нього приходять соціальні працівники. Він зазначає, що якийсь соціальний працівник підсунув йому підписати одну сторінку, скоріш за все від якогось іншого договору «про обіцянку мені соцпрацівником допомогу», а не «попередній договір». Шрифт друкованого тексту на сторінці, де міститься його рукописний підпис повністю відрізняється від всіх інших сторінок «попереднього договору»; зазначені на сторінці, де міститься його підпис, умови договору, взагалі не дають змоги якимось чином встановити, що даний аркуш має відношення до купівлі-продажу чогось, а є стандартним перерахунком прикінцевих положень майже до будь-якого договору; реквізити обох сторін заповнені одним почерком, і почерк не його; підпис виконано абияк криво, без нотаріального посвідчення та без допомоги свідків знайомих, та яким чином він згідно умов «договору» мав з`явитися до нотаріуса, якщо навіть не може ходити. 
Крім того, вказує, що договір купівлі-продажу квартири укладається в письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, згідно до ч.1 ст.220 ЦК України. 
В позові просив відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши надані сторонами документи, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України: Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Позивачем на обґрунтування позовних вимог, а саме стягнення коштів, наданий документ - «Попередній договір купівлі - продажу» від 21 грудня 2021 року, а також Свідоцтво, що посвідчує перебування ОСОБА_1 26 січня 2022 року з 10-00 до 15-00 години перебування у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Васікової Ю.В., копія його паспорту та копія паспорту ОСОБА_2 ..
Це всі документи, що надані позивачем. 
Відповідачем надані Ухвали судів про порушення кримінальних проваджень відносно позивача ОСОБА_3 за шахрайські дії по заволодінню коштів та нерухомості; Виписка із медичної картки №10549 від 31.03.2023 року про стан його здоров`я. 
Досліджуючи надані сторонами документи, суд вважає, що позивачем позов заявлено безпідставно.
Позивачем зазначена дата укладання Договору - 21.12.2021 року, тому застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу України в редакції від 19.12.2021 року, яка діяла на той час. 
В ст.626 ЦК України зазначено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно до ст. 639 ЦК України - Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Частиною 1 статті 657 ЦК України встановлена форма окремих видів договорів купівлі-продажу - Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України - Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Тобто, законодавець чітко і однозначно закріпив необхідність укладання попереднього договору купівлі-продажу «житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна» у письмовій формі, а також його нотаріального посвідчення. 
З наданого позивачем документу «Попереднього договору купівлі - продажу» від 21 грудня 2021 року, вбачається, що він не посвідчений нотаріально. 
В ч.1 ст.220 ЦК України закріплено, що У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Крім того, в ч.3 ст.640 ЦК України зазначено - Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Тобто документ - «Попередній договір купівлі - продажу» від 21 грудня 2021 року, повинен був нотаріально посвідчений і лише з того часу він був би укладений. 
Відповідно до роз`яснень п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Також суду доцільно перевіряти, чи не суперечить зміст договору вимогам закону та чи не порушує такий договір прав третіх осіб, які не є його сторонам. Зокрема, слід перевіряти відсутність зареєстрованих обтяжень щодо відчужуваного об`єкту нерухомості, а також відповідність характеристик об`єкту нерухомості, зазначених у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у відповідному договорі купівлі-продажу.
Згідно до статей 77 - 79 ЦПК України: Н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування; Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд погоджується зі ствердженням відповідача, що шрифт друкованого тексту на сторінці «договору», де міститься його рукописний підпис повністю відрізняється від всіх інших сторінок «попереднього договору»; зазначені на сторінці, де міститься його підпис, умови договору, взагалі не дають змоги якимось чином встановити, що даний аркуш має відношення до купівлі-продажу чогось, а є стандартним перерахунком прикінцевих положень майже до будь-якого договору; реквізити обох сторін заповнені одним почерком. 
Тобто, суд дійшов висновку, що наданий позивачем документ «Попередній договір купівлі - продажу» від 21 грудня 2021 року, не є належним, допустимим та достовірним доказом, та взагалі не є доказом. 
Суд зазначає, що надане позивачем Свідоцтво, що посвідчує перебування ОСОБА_1 26 січня 2022 року з 10-00 до 15-00 години у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса Васікової Ю.В., на підтвердження очікування ОСОБА_2 у нотаріуса для нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу, також не є доказом у даній справі.
Оскільки, як вже встановлено судом, Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається та посвідчується нотаріально, відповідно, саме предметом доказування є обставини, що підтверджують ухилення відповідача від нотаріального посвідчення Попереднього договору, а не Договору купівлі-продажу про який вказує ОСОБА_1 .. 
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надані докази укладення «Попереднього договору купівлі-продажу» з ОСОБА_2 , який підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню, не надано доказів ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення, не надано доказів законності укладання правочину, тим більше за відсутності документів, що підтверджують право власності відповідача або прав третіх осіб, відсутності зареєстрованих обтяжень щодо відчужуваного об`єкту нерухомості, відповідність характеристик об`єкту нерухомості, зазначених у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у відповідному «Попередньому договорі купівлі-продажу», а також відсутні підстави застосування ч.2 ст.220 ЦК України. 
Позивач ОСОБА_1 зазначив предметом спору кошти, які він передав відповідачу ОСОБА_2 за «Попереднім договором купівлі-продажу» квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання якого ним передано продавцю ОСОБА_2 завдаток в сумі 10 000,00 доларів США.
Однак, вказаний «Попередній договір купівлі-продажу» від 21.12.2021 року визнаний судом неналежним, недопустимим та недостовірним доказом, тому, вказана позивачем підстава за яким начебто передавались кошти не встановлена судом, відповідно, відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів і в позові необхідно відмовити. 
Надана відповідачем ОСОБА_2 . Виписка із медичної картки №10549 від 31.03.2023 року про стан його здоров`я, судом не береться до уваги, оскільки не стосується періоду часу з 21.12.2021 року по 26.01.2022 року. 
А також судом не береться до уваги Відзив датований 25.04.2023 року, що надійшов до суду 09.05.2023 року, «підписаний» адвокатом Марисюк О.Д., в якому відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього завдатку у розмірі 10 000,00 доларів США, а в частині стягнення штрафу за невиконання умов договору у розмірі 100%, а саме 10 000,00 доларів США просив відмовити, оскільки ОСОБА_2 категорично стверджував, що ніколи не укладав договору про надання правової допомоги з адвокатом Марисюк Олегом Дмитровичем, який «є лише одним із учасників шахрайського угрупування». З наданого Договору про надання правових послуг адвоката від 17.02.2022 року №009, що виконаний на форменому бланку адвоката зазначено - м. Харків в шапці бланку та адреса: «АДРЕСА_3, що не відповідає адреси адвоката зазначеної в реєстрі адвокатів: АДРЕСА_4, а також зазначена електронна пошта: @mail.ru, однак дійсна - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Суд вважає, що відповідачем обґрунтоване його ствердження з приводу не укладання Договору про надання правових послуг адвоката від 17.02.2022 року №009. 
Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.
Оскільки в позові відмовлено, а позивач ОСОБА_1 , згідно Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №981768 від 10.10.2010 року, є інвалідом другої групи, тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати відносяться за рахунок держави. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 229, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення коштів - відмовити.
Судові витрати віднести на рахунок держави. 
Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя Е.М. Сініцин.