Справа № 296/2905/25
2/296/1825/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді Маслак В.П.,
за участю секретаря судового засідання Пшегалінській К.В., 
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Горбовського Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025р. представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 630320296 у розмірі 147163,99 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну праничу допомогу у розмірі 11599,47 грн. 
В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 22.10.2015р. ОСОБА_1 уклала з АТ «АЛЬФА-БАНК», яке 12.08.2022р. змінило найменування на АТ «Сенс Банк», угоду № 630320296 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії (надалі - Договір). Відповідно до умов договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник у відповідних порядку та умовах зобов`язався повернути кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на відповідних умовах.
Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.
ОСОБА_1 не повернула своєчасно Банку грошові кошти, внаслідок чого станом на 13.12.2024р. заборгованість за кредитним договором становить 147163,99 грн., з яких: 109827,37 грн. – прострочене тіло кредиту; 36474,78 грн. – відсотки за користування кредитом; 861,84 грн. – овердрафт. З огляду на зазначене представник позивача просить задовольнити вимоги позовної заяви у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 у відзиві від 14.04.2025р. підтвердив, що 22.10.2015р. ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонувала АТ «Альфа-Банк» (далі – Банк) укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
В свою чергу, в цей же день Банком відповідачу запропоновано підписати акцепт пропозиції на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а не акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 
Представник відповідача повідомив, що про кредитний договір № 630320296 від 23.10.2015р. відповідачу не відомо. ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги, оскільки позивачем не доведено факт укладання договору первісним кредитором та його істотних умов. Виписка по рахунку та розрахунок заборгованості сумнівного походження, із якими відповідачка не ознайомлена, та є неналежним доказом того, що саме банком видавався кредит. Нараховані суми не відповідають законодавству України та заявленим позивачем у наданих копіях. Надані позивачем документи не містять доказів видачі кредиту на рахунок відповідачки безготівковим способом чи готівкою та доказів існування заборгованості у заявленому розмірі, а додані до позову копії не є належними документами та не підтверджують обставин, що зазначені у позові.
Від представника позивача 22.04.2025р. надійшла відповідь на відзив у якій вказав, що відповідачка звернулась до АТ «Альфа-Банк» (змінив назву на АТ «Сенс Банк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклала угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Факт користування грошовими коштами підтверджується виписками по рахункам. Отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором та наявність у відповідача заборгованості у заявленому до стягнення розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи детальним розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відповідача. Підпис ОСОБА_1 підтверджує той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування. Кредит надано шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Отримання кредитних коштів позичальником не заперечується. Банк надав анкету-заяву, підписану відповідачем, виписку з банківського рахунку відповідача та розрахунок заборгованості за кредитним договором, які не спростовано відповідачем. Доказів, на підтвердження оскарження умов кредитного договору або наявність інших доказів, які б спростовували наявність заборгованості позивачки – не надано. 
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Від представника позивача 03.10.2025р. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила достовірність свого підпису на: оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії; анкеті-заяві; копії паспорта; довідці про умови кредитування (а.с. 9-18). 
Представник відповідача Горбовський Ю.В. вказав, що предмет спору відсутній оскільки відсутній кредитний договір № 630320296. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Встановлено, що 22.10.2015р. ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду №630320296 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, шляхом підписання оферти (а.с. 11-13). Відповідно до п.3.1. оферти встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75000 грн., а доступна сума на момент укладення угоди є 50000,00 грн. (п. 3.1.1.). 
Пунктом 3.2 Оферти встановлено проценту ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою в розмірі 26 % річних, тип процентної ставки – фіксована; п. 3.3 встановлено порядок повернення кредиту – щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Згідно п. 4 Оферти визначено спосіб повернення заборгованості за Кредитом та сплату відсотків за користування Відновлювальною кредитною лінією та або/інших платежів за Договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочка на карту» здійснювати відповідно до Договору, примірний графік та розрахунок сукупної вартості вартості кредиту зазначати в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору.
Пунктом 5.5. Оферти передбачено повернення заборгованості шляхом сплати Позичальником Обов`язкових рівних платежів, розмір яких передбачений п.3.3 Оферти.
В подальшому, 12.08.2022р. загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022р.
Банк перед відповідачем свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав останньому можливість розпорядитися кредитними коштами.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 630320296 від 22.10.2015р. станом на 13.12.2024р. становить 147163,99 грн., з яких: 109827,37 грн. – прострочене тіло кредиту; 36474,78 грн. – відсотки за користування кредитом; 861,84 – овердрафт (а.с. 70-71).
З метою досудового та добровільного врегулювання спору, АТ «Сенс Банк» 02.04.2024р. на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку ОСОБА_1 залишила без відповіді (а.с. 63).
За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України, визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Представник відповідача у відзиві та судовому засіданні вказав, що 22.10.2015р. ОСОБА_1 шляхом підписання оферти запропонувала АТ «Альфа-Банк» (далі – Банк) укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Разом з тим, про кредитний договір № 630320296 від 23.10.2015р. відповідачу не відомо, остання такий не підписувала.
Суд бере до уваги письмові заперечення представника позивача від 07.08.2025р. зі змісту яких вбачається, що кредитний договір № 630320296 в сукупності складає оферту та акцепт, які вже були подані до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» та в банківській системі якому було присвоєно номер №630320296.
Фактичне користування кредитними коштами підтверджено виписками за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи, які є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19).
Зважаючи на приписи ч.1 ст.13 ЦПК України, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості за тілом кредиту в сумі 109827,37 грн. 
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.
Як вже зазначалось, в оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.10.2015р., яка підписана відповідачем, процента ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою становить 26 % річних, тип процентної ставки – фіксована.
Підписавши вказану інформацію про умови кредитування відповідачка відповідно до положень статей 3, 627 ЦК України добровільно погодила такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. 
А тому заявлені вимоги банку про стягнення з відповідача 146302,15грн. заборгованості, з яких: 109827,37 грн. – прострочене тіло кредиту; 36474,78 грн. – відсотки за користування кредитом, є правомірними та підлягають задоволенню. 
Щодо стягнення з ОСОБА_1 овердрафту у розмірі 861,84 грн., суд зазначає наступне.
Надання овердрафту та його умови, зокрема розмір ліміту та порядок погашення, мають бути чітко визначені у кредитному договорі. Якщо в договорі немає положень про овердрафт, то банк не має права надавати його та стягувати кошти, як за овердрафтом.
Позивач просить стягнути з відповідача овердрафт у розмірі 861,84 грн. На переконання суду, стягнення з відповідача заборгованості в частині овердрафту (несанкціонованої заборгованості) у вказаному розмірі є безпідставною, оскільки правомірність її нарахування не підтверджується умовами кредитного договору.
Також, як указано вище, в матеріалах справи відсутній погоджений сторонами та підписаний договір, який би передбачав умови нарахування овердрафту. Дана умова є істотною умовою для кредитного договору. 
Оскільки стягнення овердрафту не передбачені кредитним договором, то вимоги позовної заяви про стягнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі до задоволення не підлягають. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Як вбачається з поданих стороною матеріалів, 28.01.2025р. між АТ «Сенс Банк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» укладено договір про надання послуг, які полягають у здійсненні юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання кредитних договорів.
Відповідно до змісту позовної заяви, АТ «Сенс Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 11599,47 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Однак, позивачем в обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не надано доказів на підтвердження того, що правова допомога була надана в межах даної цивільної справи, детального опису виконаних робіт, сплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про виконання робіт, який складається між виконавцем та клієнтом, який би підтверджував вид надання правової допомоги та їх вартість.
За вказаних обставин, суд вважає недоведеними заявлені витрати в сумі 11599,47 грн. на правничу допомогу, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. 
Разом з тим, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2408,21 грн.
Керуючись ст. 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 146302,15грн. та 2408,21грн. судового збору. 
В решті вимог позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Головуючий суддя В. П. Маслак