КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 року м. Київ справа №320/11904/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту також відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача та скасувати рішення за №045550002400 від 18.05.2023 щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії на підставі доданої довідки про заробітну плату №4/5-437 від 25.04.2023 за період з грудня 1987 року по листопад 1992 року;
- зобов`язати відповідача зробити перерахунок пенсії позивачу з 10.05.2023 на підставі доданої довідки про заробітну плату №4/5-437 від 25.04.2023 за період з грудня 1987 року по листопад 1992 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що 10.05.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату. Позивач зазначає про отримання ним рішення ГУ ПФУ м. Києві про відмову в перерахунку пенсії на підставі наданої довідки з огляду на ненадання первинних документів, на підставі яких її було видано.
Позивач наголошує на тому, що відповідачем не було надано жодної оцінки довідці про заробітну плату №4/5-437 від 25.04.2023 за період з грудня 1987 року по листопад 1992 року та зазначає про наявності у нього права на звернення до органу пенсійного фонду України за перерахунком пенсії на підставі частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003№ 1058-IV (далі по тексту також - Закон №1058).
Відмова відповідача у здійсненні перерахунку пенсії слугувала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.03.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивач звернувся до територіальних органів ПФУ із заявою від 10.05.2023 щодо перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000 відповідно до статті 40 Закону №1058, яка за принципом екстериторіальності направлена для розгляду до ГУ ПФУ в м. Києві. Спірним рішенням відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії на підставі наданої позивачем довідки про заробітну плату №4/5-437 від 25.04.2023, оскільки ним не було надано копій первинних документів, на підставі яких було видано означену довідку.
Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 є пенсіонером, який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 13.11.2018.
Заявою від 10.05.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії (вид перерахунку - зміна періоду 60 місяців до 01.07.2000).
До заяви додано паспорт або ID-картку або посвідку № НОМЕР_2 ; довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №4/5-437.
За принципом екстериторіальності означена заява розподілена для розгляду на ГУ ПФУ в м. Києві.
Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 18.05.2023 О/р № НОМЕР_3 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000 відповідно до статті 40 Закону №1058, оскільки до заяви не було додано первинних документів, на підставі яких було видано довідку про заробітну плату №4/5-437 від 25.04.2023 за період з грудня 1987 року по листопад 1992 року.
Також у рішенні зазначено, що згідно пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 зроблено запит до Управління архівної справи Дніпровської міської ради щодо проведення перевірки відповідності первинним документам наданої заявником довідки про заробітну плату.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем цього рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Відповідно до статті 22 Основного Закону права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 44 Основного Закону).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058, який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Приписами частини першої статті 9 Закону №1058 визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
З наведеної правової норми вбачається, що для здійснення перерахунку пенсії із заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв за бажанням пенсіонера встановлено безальтернативний обов`язок підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач, звертаючись до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії, до означеної заяви долучив копію архівної довідки від 25.04.2023 №4/5-437, видану Управлінням архівної справи Дніпровської міської ради.
Проте, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження долучення позивачем до означеної заяви первинних документів ні підтвердження зазначеної у довідці від 25.04.2023 №4/5-437 інформації.
Таким чином, враховуючи таку імперативно встановлену умову для врахування заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв для перерахунку пенсії за бажанням пенсіонера, як підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, у зв`язку з недолученням позивачем такого підтвердження, у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії на підставі означеної довідки.
Водночас, суд зауважує, що у спірному рішенні відповідач вказав на те, що згідно пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 зроблено запит до Управління архівної справи Дніпровської міської ради щодо проведення перевірки відповідності первинним документам наданої заявником довідки про заробітну плату. Означені дії, на переконання суду, направлені на отримання підтвердження або спростування інформації, яка міститься у довідці про заробітну плату від 25.04.2023 №4/5-437. Проте, як вже зазначалося судом, за відсутності підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, у відповідача відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії за бажанням позивача, з урахуванням такої довідки.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.
При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про залучення в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з огляду на те, що воно не є учасником спірних правовідносин.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.