УХВАЛА
12 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 210/4614/24
провадження № 61-13789ск25
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Металургійної районної 
у м. Кривому Розі ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання і сумісне проживання батька з неповнолітньою донькою,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом 
до  ОСОБА_2 ,. треті особи: орган опіки та піклування Металургійної районної у м. Кривому Розі ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд встановити факт про самостійне виховання і сумісне проживання батька ОСОБА_1 з неповнолітньою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року, позов ОСОБА_1 залишено 
без задоволення.
31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 17 листопада 2025 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року залишено без руху. Запропоновано заявнику надати до Верховного суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин для його поновлення та надати відповідні докази на їх підтвердження.
Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Копію вказаної ухвали направлено заявникові на зазначену у касаційній скарзі адресу.
Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення акціонерного товариства «Укрпошта» вбачається, що вказане поштове відправлення було вручено ОСОБА_1  особисто 26 листопада 2025 року.
У наданий судом строк ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із заявою на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 17 листопада 2025 року, а саме звернувся до суду із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій, зокрема, зазначає що 25 серпня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду подано ним заява, яка апеляційним судом не розглянута та постанова Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року не направлена. Зазначає, що оскаржувану постанову апеляційного суду отримано лише 02 жовтня 2025 року 
у приміщенні суду першої інстанції, на підтвердження чого надає копію розписки.
Водночас, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 17 листопада 2025 року вимоги не були виконані у повному обсязі, оскільки заявник, хоча і звернулася до Суду 
із заявою на виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху про вирішення питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, проте не надав суду докази на підтвердження не надсилання (не вручення) апеляційним судом копії оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року. 
Відповідно, з урахуванням того, що повний текст оскаржуваної постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року було зареєстровано 
23 серпня 2025 року, а оприлюднено 25 серпня 2025 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, заявником не зазначено поважних причин та не надано належних доказів на підтвердження обставин, що об`єктивно перешкоджали подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.
Заявник був обізнаний про наявність цієї справи, оскільки саме він був ініціатором судового провадження.
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Згідно частини першої статті 44 ЦПК Україна учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Станом на 12грудня 2025 року вимоги ухвали Верховного Суду від 17 листопада 
2025 року заявником не виконані, а тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України 
у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Металургійної районної 
у м. Кривому Розі ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання і сумісне проживання батька з неповнолітньою донькою, вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            Д. Д. Луспеник