ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" грудня 2025 р. справа № 300/1853/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Мастюгін Євгеній Дмитрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування страхового стажу ОСОБА_1 за періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 у кратному розмірі та щодо не проведення індексації його пенсії з 01.03.2024; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до його страхового стажу за кожний повний рік у періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 додатково по одному року з дня призначення йому пенсії, а саме з 27.06.2023, а також збільшивши показник середньої заробітної плати, який застосовується для обчислення його пенсії, тобто за 2020 - 2022 роки, який становить 12236,71 на коефіцієнт збільшення 1,0796 з 01.03.2024 із збереженням вже проведеної індексації його пенсії.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування страхового стажу ОСОБА_1 за періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 у кратному розмірі та щодо не проведення індексації його пенсії з 01.03.2024.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження .
07.04.2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
27.06.2023 року ОСОБА_1 по досягненню пенсійного віку, встановленого пунктом а, ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернувся за допомогою вебпорталу ПФУ з заявою встановленого зразка та необхідними документами про призначення пенсії на пільгових умовах. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 04.07.2023 № 104450005226 в призначенні пенсії відмовлено, оскільки не зараховано частину стажу позивача. 
На цій підставі позивач звернувся до суду. 
Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 19 червня 2024 р. у справі № 300/4771/23 вирішив ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 періоди навчання з 01.09.1985 по 01.01.1989 та з 30.04.1989 по 17.06.1989 у Ворошиловоградському промислово - економічному технікумі, період проходження строкової військової служби з 28.06.1989 по 24.06.1991 та період роботи в Луганському шахтоспецналагоджувальному управлінні ВАТ тресту «Луганськвуглеавтоматика» з 07.04.1998 по 10.11.1999 у розмірі 11 місяців 02 дні, що підтверджений довідкою №04/271 від 30.09.2009. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з дня звернення за призначенням пенсії - 27.06.2023. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року апеляційну скаргу повернуто апелянту і рішення набрало законної сили. 
У зв`язку з невиконанням добровільно рішення суду позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, який листом від 30.08.2024 повідомив, що з метою перевірки відомостей про порушення права на пенсійне забезпечення, а також виявлення фактів, які вказували б на порушення прав і свобод, за зверненням здійснюється перевірка, у межах якої на підставі статті 101 Конституції України та статті 17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» надіслано листа Заступнику Голови правління Пенсійного фонду України.
Листом від 20.09.2024 Уповноважений повідомив, що ПФУ зазначив, що на виконання рішення суду з 27.06.2023 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах та зазначив про виконання рішення суду відповідно до покладених зобов`язань, до відповіді надав лист Пенсійного фонду України, який також цю обставину підтвердив. 
Вперше з 27.06.2023 пенсія позивачу була виплачена в жовтні 2024 року. До цієї дати жодних пенсійних виплат позивач не отримував. 
Вважаючи, що при обчисленні пенсії позивача в межах виконання рішення суду відповідачем допущено порушення в частині неправильного обчислення пільгового стажу позивача в кратності він звернувся за встановленням судового контролю. 
Однак, ухвалою від 10.03.2025 у справі № 300/4771/23 суд зазначив, що питання саме кратного обчислення пільгового стажу судом у справі № 300/4771/23 не було вирішене, а тому зазначене порушення є порушенням, не пов`язаним з виконанням рішення суду. 
Водночас, порушення існує і виникло воно саме у момент виконання рішення суду відповідачем, хоч є пов`язаним з предметом спору у справі № 300/4771/23, проте дійсно судом не вирішувалось, а відтак є новим порушенням відповідача, вчиненим ним у момент виконання рішення суду, тобто призначення пенсії позивача і розрахунку його стажу. 
Так, Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 19 червня 2024 р. у справі № 300/4771/23 вирішив ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 періоди навчання з 01.09.1985 по 01.01.1989 та з 30.04.1989 по 17.06.1989 у Ворошиловоградському промислово - економічному технікумі, період проходження строкової військової служби з 28.06.1989 по 24.06.1991 та період роботи в Луганському шахтоспецналагоджувальному управлінні ВАТ тресту «Луганськвуглеавтоматика» з 07.04.1998 по 10.11.1999 у розмірі 11 місяців 02 дні, що підтверджений довідкою №04/271 від 30.09.2009. 
У рішенні суд зазначив послався зокрема на норми: 
«Статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за №2011-XII від 20.12.1991 визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.»; 
«Згідно частини 1 статті 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" за №103/98-ВР від 10.02.1998, час навчання у закладі професійної (професійно технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.». 
Періоди стажу позивача, які зобов`язано судом зарахувати до стажу роботи позивача за Списком № 1 складають загалом 12 років, 4 місяці і 4 дні, що підтверджується розрахунком.
З метою контролю результатів виконання рішення суду представником позивача відповідачу було направлено адвокатський запит, яким поставлено ряд питань, а саме: 
Повідомити які періоди віднесені управлінням до стажу за списком №1 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 для обчислення його пенсії; 
Надати розрахунок стажу ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зарахованого виключно до списку №1 для обчислення його пенсії (без решти стажу); 
Повідомити за який саме період враховано стаж ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 з розрахунку рік за 2 для розрахунку розміру пенсії (обраховано коефіцієнт стажу);
Повідомити чи за весь період, зарахований до стажу за списком №1 ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 дораховано додатково по одному року за кожний повний рік для обчислення його пенсії (коефіцієнту стажу); 
Повідомити у зв`язку з чим не за весь стаж ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , віднесеного до стажу за списком № 1 зараховано по одному року за кожний повний рік для обчислення його пенсії; 
Повідомити кількість стажу ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , обрахованого в одинарному розмірі та надати його розрахунок (без кратності).
Листом від 18.09.2024 №0900-0304-5/50035 відповідач повідомив, що до стажу роботи за списком №1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , для обчислення його пенсії у кратному обчисленні зараховано періоди: 
з 02.01.1989 по 29.04.1989 - згідно з довідкою № 14-195 від 25.02.2010 ; 
з 13.08.1991 по 19.04.1994 - згідно з довідкою № 04/271 від 30.09.2009; 
з 01.04.1996 по 18.05.1997 - згідно з довідкою № 04/271 від 30.09.2009; 
з 07.04.1998 по 20.01.1999 - згідно з довідкою № 04/271 від 30.09.2009; 
з 21.01.1999 по 08.03.1999. 
Не зараховано відповідачем до Списку №1 для кратного обчислення періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991.
Однак, позивач вважає такі дії відповідача протиправними оскільки, суд в рішенні чітко визначив належність цих періодів до стажу роботи за Списком № 1. 
Сама ж належність стажу до пільгового стажу, передбаченого Списком № 1 необхідна для його врахування у пільговому обчисленні відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон 1058). 
Так, частиною 3 статті 24 Закону 1058 передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. 
З листа відповідача вбачається, що до стажу за Списком №1 ОСОБА_1 дораховано додатково по одному року за кожний повний рік для обчислення його пенсії (коефіцієнту стажу) тільки періоди роботи за списком №1 лише за періоди з 02.01.1989 по 29.04.1989; з 13.08.1991 по 19.04.1994; з 01.04.1996 по 18.05.1997; з 07.04.1998 по 20.01.1999; з 21.01.1999 по 08.03.1999.
За періоди ж навчання та строкової служби в армії, віднесені до стажу роботи за Списком № 1, тобто за періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 додатковий страховий стаж відповідно до частини 3 статті 24 Закону 1058 позивачу не додано. 
Саме кратність стажу згідно з частиною 3 статті 24 Закону 1058 предметом розгляду судової справи № 300/4771/23 не була, проте право на обчислення страхового стажу у кратному обчисленні за періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 позивач має з дня призначення йому пенсії, зважаючи на висновки суду в рішенні, яке набрало законної сили про належність зазначених періодів до стажу роботи за Списком № 1, які зроблені під час аналізу рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу. 
Також представник позивача зазначає, що відповідачем у вересні 2024 року проводилось призначення пенсії позивача з 27.06.2023.
З прийнятого відповідачем розпорядження про призначення пенсії, а саме з розрахунку заробітку, підрозділ «розрахунок заробітку для обчислення» вбачається застосований показник середньої заробітної плати за 2020 - 2022 роки, який становить 12236,71.
У пункті 3 Порядку прямо передбачено момент, у який виникає право на першу індексацію пенсії, а саме перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок. 
Представник позивача зазначає, що право на першу індексацію пенсії позивач набув з 01 березня наступного року, що слідує за роком подання заяви про призначення пенсії, тобто з 01.03.2024.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 передбачено збільшення показника середньої заробітної плати, яка застосовується для обчислення пенсії з 01.03.2024 на коефіцієнт збільшення 1,0796.
Однак, відповідач під час проведення процедури призначення пенсії позивача у вересні 2024 року не врахував частину 2 статті 42 Закону 1058 і пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 та не збільшив показник середньої зарплати, який застосовується для обчислення пенсії позивача, тобто за 2020 - 2022 роки, який становить 12236,71 з 01.03.2024 на коефіцієнт збільшення 1,0796.
Вважаючи, непроведення відповідного обчислення стажу позивача у кратному обчисленні з дня призначення йому пенсії та не проведення індексації пенсії позивача з 01.03.2024 року - протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
З матеріали адміністративної справи, судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.06.2025 року встановлено, що оскільки позивач під час навчання у Ворошиловоградському промислово - економічному технікумі за спеціальністю гірнича електромеханіка,в період з 02.01.1989 по 29.04.1989 працював повний робочий день під землею в шахті «Білоріченська» виконував гірничі роботи, за професією електрослюсар підземної дільниці електромеханічної служби, що передбачена списком №1 розділ І підрозділ 1, затвердженого постановою СМ СССР №1173 від 22.08.1956р, а по завершенню навчання 17.06.1989 через 11 днів був призваний на військову службу яку проходив в період з 28.06.1989 по 24.06.1991 по завершенню якої через 1 місяць і 21 день працевлаштувався в Луганськешахтоспецналагоджувальне управління «Теплоенерговуглеавтоматика» тресту «Луганськвуглеавтоматика» де працював з 13.08.1991 по 24.07.1994 за професією «підземного електрослюсаря дільниці №1 - шахтних підземних підстанцій, що передбачена Списком №1, то суд вважає, що періоди навчання з 01.09.1985 по 01.01.1989 та з 30.04.1989 по 17.06.1989 і військової служби з 28.06.1989 по 24.06.1991 підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача для призначення пенсії по Списку №1.
Сама ж належність стажу до пільгового стажу, передбаченого Списком № 1 необхідна для його врахування у пільговому обчисленні відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон 1058). 
Так, частиною 3 статті 24 Закону 1058 передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. 
З листа відповідача вбачається, що до стажу за Списком №1 ОСОБА_1 дораховано додатково по одному року за кожний повний рік для обчислення його пенсії (коефіцієнту стажу) тільки періоди роботи за списком №1 лише за періоди з 02.01.1989 по 29.04.1989; з 13.08.1991 по 19.04.1994; з 01.04.1996 по 18.05.1997; з 07.04.1998 по 20.01.1999; з 21.01.1999 по 08.03.1999. 
За періоди ж навчання та строкової служби в армії, віднесені до стажу роботи за Списком № 1, тобто за періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 додатковий страховий стаж відповідно до частини 3 статті 24 Закону 1058 позивачу не додано.
Саме кратність стажу згідно з частиною 3 статті 24 Закону 1058 предметом розгляду судової справи № 300/4771/23 не була, проте право на обчислення страхового стажу у кратному обчисленні за періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 позивач має з дня призначення йому пенсії, зважаючи на висновки суду в рішенні, яке набрало законної сили про належність зазначених періодів до стажу роботи за Списком № 1, які зроблені під час аналізу рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу. 
Відтак, непроведення відповідного обчислення стажу позивача у кратному обчисленні з дня призначення йому пенсії є протиправною бездіяльністю відповідача.
Отже, оскільки страховий стаж позивача як у періоди з 02.01.1989 по 29.04.1989; з 13.08.1991 по 19.04.1994; з 01.04.1996 по 18.05.1997; з 07.04.1998 по 20.01.1999; з 21.01.1999 по 08.03.1999 так і періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 підлягає кратному обчисленню за правилами частини 3 статті 24 Закону 1058, а цей стаж складає 12 років, 4 місяці і 4 дні, то додатковий стаж позивача за Списком № 1, визначений за правилами частини 3 статті 24 Закону 1058 складає 12 років, а не, як обчислив відповідач, 5 років. 
Крім того, як було зазначено вище відповідачем у вересні 2024 року проводилось призначення пенсії позивача з 27.06.2023. 
Частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: 
Зп = Зс х (Ск : К), 
де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; 
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. 
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); 
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
З прийнятого відповідачем розпорядження про призначення пенсії, а саме з розрахунку заробітку, підрозділ «розрахунок заробітку для обчислення» вбачається застосований показник середньої заробітної плати за 2020 - 2022 роки, який становить 12236,71. 
Частиною 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. 
Постановою КМУ №124 від 20.02.2019 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок). 
Крім порядку проведення збільшення пенсії цим Порядком визначено базу для збільшення на вищевказані коефіцієнти збільшення, зокрема, у пункті 1 - показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії (складова пенсії визначена у частині 2 статті 40 Закону №1058-IV). 
Аналогічна база для індексації визначена і самою частиною 2 статті 42 Закону №1058-IV. 
Пунктом 7 Порядку встановлено, що зазначена база є змінною у випадках, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону. 
Пунктом 5 Порядку передбачено, що для першої індексації та наступних за нею замість показника середньої заробітної плати, який застосовується для обчислення пенсії особи, як складової пенсії, застосовується у якості виключення у 2019 році показник середньої заробітної плати станом на 1 жовтня 2017 року. 
Проте, це норма-виняток лише для цілей індексації у 2019 році та наступних за нею. Наступних за нею оскільки абзацом 2 пункту 5 Порядку передбачено, що кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати.
Інші норми-винятки, якими б змінювалась база для індексації з показника середньої заробітної плати, який застосовується для обчислення пенсії особи (складової пенсії) на інший, в тому числі у 2020, 2021, 2022, 2023 та 2024 роках, відсутні. 
Абзацом 2 пункту 5 Порядку передбачено, що кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати. 
Водночас, у пункті 3 Порядку прямо передбачено момент, у який виникає право на першу індексацію пенсії, а саме перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок.
Отже, право на першу індексацію пенсії позивач набув з 01 березня наступного року, що слідує за роком подання заяви про призначення пенсії, тобто з 01.03.2024.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 передбачено збільшення показника середньої заробітної плати, яка застосовується для обчислення пенсії з 01.03.2024 на коефіцієнт збільшення 1,0796. 
У постановах від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі № 200/422/24 Верховний Суд дійшов висновку, що при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020 - 2023 роках згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22 лютого 2021 року № 127, «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року № 118, «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року № 168, від 23 лютого 2024 р. № 185. 
Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами застосування при проведенні індексації пенсій починаючи з 2020 року відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положень пункту 5 Порядку № 124 , є протиправним.
Пункт 5 Порядку № 124, як було вказано вище, визначає виняток визначення бази для індексації у 2019 році. 
Отже, відповідач під час проведення процедури призначення пенсії позивача у вересні 2024 року мав також врахувати частину 2 статті 42 Закону 1058 і пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 та збільшити показник середньої зарплати, який застосовується для обчислення пенсії позивача, тобто за 2020 - 2022 роки, який становить 12236,71 з 01.03.2024 на коефіцієнт збільшення 1,0796. 
Однак, як встановлено з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що відповідного збільшення з розрахунку заробітку, проведеного відповідачем не вбачається.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування страхового стажу ОСОБА_1 за періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 у кратному розмірі та щодо не проведення індексації його пенсії з 01.03.2024.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до його страхового стажу за кожний повний рік у періоди з 01.09.1985 по 01.01.1989, з 30.04.1989 по 17.06.1989 та з 28.06.1989 по 24.06.1991 додатково по одному року з дня призначення йому пенсії, а саме з 27.06.2023, а також збільшивши показник середньої заробітної плати, який застосовується для обчислення його пенсії, тобто за 2020 - 2022 роки, який становить 12236,71 на коефіцієнт збільшення 1,0796 з 01.03.2024 із збереженням вже проведеної індексації його пенсії.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.