ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

05 лютого 2026 року	Справа №160/37455/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31.12.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо відмови ОСОБА_1 , викладені у листі від 11.12.2025 №73024-54951/Д-01/8-0400/25 у зарахуванні до стажу по Списку №1 періоди з 11.10.1984 по 12.09.2000, відповідно до трудової книжки та довідки ВАТ "Дніпрошина" від 04.03.2002 №34 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 та проведенні перерахунку пенсії - протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 11.10.1984 по 12.09.2000, відповідно до трудової книжки та довідки ВАТ "Дніпрошина" від 04.03.2002 №34 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 12.11.2025 з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про зарахування періоду роботи з 11.10.1984 по 12.09.2000, відповідно до трудової книжки та довідки ВАТ "Дніпрошина" від 04.03.2002 №34 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001, проте відповідач листом від 11.12.2025 №73024-54951/Д-01/8-0400/25 відмовив у зарахуванні спірного періоду. Позивач не погоджується з відмовою у зарахуванні спірного періоду роботи, вказуючи, що період роботи підтверджений трудовою книжкою. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 відкрито провадження у адміністративній справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Ухвалою суду від 02.01.2026 відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Адміністративний позов та копія ухвали від 02.01.2026 отримані відповідачем в системі «Електронний суд» 31.012.2025 та 02.01.2026 відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.
Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.
12.11.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 11.10.1984 по 12.09.2000.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11.12.2025 №73024-54951/Д-01/8-0400/25 повідомлено, що на виконання рішення Бабушкінського районного суду від 19.06.2001, ВАТ «Дніпрошина» видало уточнюючу довідку про пільговий характер роботи позивача. Відповідно до зазначеної довідки позивач працювала в шкідливих умовах праці з 11.10.1984 по 01.08.1988, з 02.08.1988 по 12.09.2000 за Списком №2.
Відповідачем в листі вказано, що зазначене рішення суду не містить зобов`язань УПФУ в Бабушкінському районі щодо зарахування до стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.08.1988 по 12.09.2000.
Не погоджуючись з відмовою у зарахуванні періоду роботи на пільгових умовах до страхового та пільгового стажу, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (ст. 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно до ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 визнано дії адміністрації ВАТ «Дніпрошина» в частині відмови в оформленні документів ОСОБА_1 на пільгову пенсію по Списку №1 протиправними; визнано період роботи ОСОБА_1 в ВАТ «Дніпрошина» з 11.10.1984 по 12.09.2000 за професією піскострумника 3 розряду та чистильника металу та інших деталей, як роботу в шкідливих умовах праці, що дає право на пільгову пенсії за Списком №1.
На підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 ВАТ «Дніпрошина» складено довідку від 04.03.2002 №34, відповідно до якої позивач працювала:
- з 11.10.1984 по 01.08.1988 за професією піскострумника, яка передбачена Списком №1;
- з 01.08.1988 по 12.09.2000 за професією чистильника металу та інших деталей, яка передбачена Списком №1.
Відповідачем відмовлено у зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу через те, що рішення суду не містить зобов`язань УПФУ в Бабушкінському районі щодо зарахування до стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.08.1988 по 12.09.2000.
Підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній таких записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим. 
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №337/1297/17, ухвалі Верховного Суду від 14.04.2020 №560/3197/19. 
Позивачем підтверджено факт роботи в ВАТ «Дніпрошина» з 11.10.1984 по 12.09.2000 за професією піскострумника 3 розряду та чистильника металу та інших деталей, як роботу в шкідливих умовах праці, що дає право на пільгову пенсії за Списком №1.
Відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи до пільгового стажу тільки через те, що рішення суду не містить зобов`язань УПФУ в Бабушкінському районі щодо зарахування до стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.08.1988 по 12.09.2000 є неприпустимим.
Відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача зарахувати пільговий період роботи позивача не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України.
Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
З метою захисту порушеного права позивача суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , викладених у листі від 11.12.2025 №73024-54951/Д-01/8-0400/25 у зарахуванні до стажу по Списку №1 періоди з 11.10.1984 по 12.09.2000, відповідно до довідки ВАТ "Дніпрошина" від 04.03.2002 №34 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 та проведенні перерахунку пенсії.
Як наслідок підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 11.10.1984 по 12.09.2000, відповідно до довідки ВАТ "Дніпрошина" від 04.03.2002 №34 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2025 з урахуванням виплачених сум.
Суд не зазначає в рішенні про зарахування періодів роботи відповідно до трудової книжки у відповідності до формулювання позивача, оскільки трудова книжка позивачем не надавалась та судом не досліджувалась.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи встановлено, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 26.12.2025.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , викладені у листі від 11.12.2025 №73024-54951/Д-01/8-0400/25 у зарахуванні до стажу по Списку №1 періоди з 11.10.1984 по 12.09.2000, відповідно до довідки ВАТ "Дніпрошина" від 04.03.2002 №34 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 та проведенні перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 11.10.1984 по 12.09.2000, відповідно до довідки ВАТ "Дніпрошина" від 04.03.2002 №34 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.06.2001 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.11.2025 з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський