ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 січня 2026 року справа №360/2214/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Єпіфанова Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року у справі № 360/2214/25 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом Єпіфанова Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

18.11.2025 року Єпіфанов Ярослав Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову від 27.11.2025 року, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо непроведення індексації та перерахунку пенсії ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом послідовного (кумулятивного) збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024, та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом послідовного (кумулятивного) збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024, та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 недоотриманої пенсії, розрахованої з урахуванням належної індексації, за період з 01 березня 2023 року по 18 листопада 2025 року у сумі 29 124,35 грн 35 коп.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 року, враховуючи ухвалу від про виправлення описки від 02.12.2025 року, позовну заяву залишено без руху; запропоновано позивачу (представнику позивача) протягом 10-ти (десяти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи “Електронний суд” зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) та з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача: заяви про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за період з 01 березня 2023 року по 17 травня 2025 року включно та доказів поважності причин його пропуску; власний РНОКПП позивача; уточнену позовну заяву, з урахуванням висновків суду.
На виконання зазначеної ухвали суду, представником позивачем, через систему «Електронний суд», зокрема, подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, уточнену позовну заяву.
В заяві про усунення недоліків від 26.11.2025 року представник позивача щодо порушення строків звернення до суду зазначив, що бездіяльність відповідача, яка полягає у непроведені належної індексації пенсії, є триваючим порушенням соціальних прав. Порушення є триваючим, оскільки щомісяця позивачу нараховується пенсія, обчислена з неправомірно заниженого показника середньої заробітної плати (ЗПн), що не був проіндексований кумулятивним методом та із застосування відповідного коефіцієнту, а позивач не вимагає поновлення порушеного права, починаючи з 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року, 01 березня 2024 року відповідно. 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (зокрема, у справі № 200/5836/24), якщо суттю спору є неправомірність дій відповідача, яка має триваючий характер і продовжує порушувати права особи у сфері публічно правових відносин, строк звернення до суду не вважається пропущеним. Позивач має право вимагати припинення такої протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії щодо належного перерахунку пенсії. Отже, вимога про зобов`язання відповідача здійснити індексацію та перерахунок пенсії Позивача починаючи з 01 березня 2023 року не може бути обмежена шестимісячним строком. 
Судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 200/5836/24 було повернуто позовні заяви або відмовлено у задоволені позову через порушення строків звернення до суду. Однак, Верховним судом було виправлено допущену судами нижчих інстанцій помилку та прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено. Рішення Верховного суду у зазначеній справі має характер обов`язковий для застосування висновок щодо застосування норм права, для судів першої та апеляційної інстанцій. 
Вимога щодо стягнення недоотриманої пенсії є похідною від вимог визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії. Про порушення своїх прав позивач дізнався з отриманого ним листа-відповіді УПФ від 10.11.2025 року. 
Позивач з початку повномасштабного вторгнення перебував на окупованій території, а саме, за адресою реєстрації с. Оборотнівка, Сватівського району, Луганської області, звідки не відбувалось евакуації населення. Лише наприкінці 2022 року Позивач, самостійно зміг евакуюватись з окупованих територій та повернутись на територію України. Обставини, пов`язані з бойовими діями, окупацією, вимушеним переміщенням, втратою зв`язку з місцем реєстрації та станом здоров`я внаслідок психологічного стресу, є об`єктивно непереборними та прямо перешкоджали своєчасному зверненню до суду з позовом. Позивач звернувся до суду із позовом негайно після отримання відповіді УПФ від 10.11.2025 року.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 року позовну заяву адвоката Єпіфанова Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу в частині позовних вимог за період з 01 березня 2023 року по 17 травня 2025 року.
Представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив cкасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі № 360/2214/25 в частині повернення позовної заяви щодо вимог за період з 01 березня 2023 року по 17 травня 2025 року, з направленням справи до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Апелянт зазначив, що суд дійшов помилкового висновку, що: "про порушення своїх прав при проведенні з 01 березня 2023 року індексації пенсії позивачу не могло не бути відомо принаймні з квітня 2023 року, тобто з моменту отримання пенсії за березень 2023 року". Цей висновок суду є помилковим та спрощеним. Предметом спору є складне правове питання - методика розрахунку індексації (застосування коефіцієнта до показника середньої заробітної плати, а не до пенсії). Отримуючи пенсійну виплату на банківську картку, пенсіонер бачить лише кінцеву суму. Він не отримує щомісяця деталізованого розрахунку складових пенсії. Без спеціальних знань та без доступу до внутрішніх розпоряджень ПФУ, Позивач не міг знати, яким саме чином була розрахована сума: чи це правильна індексація, чи це незаконна фіксована доплата. Фактична обізнаність про характер порушення виникла у Позивача лише після отримання листа-відповіді ГУ ПФУ від 10.11.2025 року, де відповідач фактично підтвердив відмову у застосуванні коефіцієнтів до зарплати. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 240/12017/19 від 31.03.2021 зазначив, що строк звернення обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення. У справах про перерахунок пенсії, якщо особа звертається із заявою про перерахунок (надання інформації), то відмова пенсійного органу є тією подією, з якої починається відлік строку. Позивач звернувся до суду 18.11.2025, тобто через 8 днів після отримання листа-відповіді, що свідчить про його добросовісність.
Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що окупація та статус ВПО перешкоджали вчасному зверненню, мотивуючи це тим, що Позивач евакуювався наприкінці 2022 року. Така позиція є проявом надмірного формалізму. Позивач - особа похилого віку, мешканець с. Оборотнівка Сватівського району Луганської області, яке перебуває під окупацією. Втрата житла, майна, вимушене переміщення, необхідність облаштування побуту на новому місці (м. Черкаси), психологічний стрес - це об`єктивні фактори, що ускладнюють реалізацію права на судовий захист. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2019 (справа № 9901/405/19) наголосила, що поважними причинами визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними. В умовах воєнного стану суд має застосовувати людиноцентричний підхід, а не каральний. Вимога до ВПО "моніторити" правильність нарахування пенсії у перші місяці після евакуації є непропорційним тягарем.
Також, порушено принципу "належного урядування" та ст. 46 Конституції України. Згідно з практикою ЄСПЛ (справа "Рисовський проти України"), принцип належного урядування покладає на державні органи обов`язок діяти вчасно та послідовно. Пенсійний фонд, як суб`єкт владних повноважень, допустив порушення закону (не провівши індексацію належним чином). Перекладання відповідальності за це порушення на пенсіонера шляхом застосування процесуальних строків є легалізацією протиправної бездіяльності держави. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Повернення позову в цій частині фактично позбавляє Позивача права на соціальний захист, гарантованого законом.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи у змішаній формі (електронно-паперовій) і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
За ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом апеляційний суд враховує правову позицію Верховного суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 згідно п.п. 18-21, 23-37 якої:
18. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
19. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
20. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
21. Відтак, на думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
23. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
24. Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
25. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
26. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
27. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
28. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначає, що загальне правило щодо необхідності вчинення особою активних дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначено Законом № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
29. Так, згідно із статтями 42, 44, 45 Закону № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.
30. Зокрема згідно із пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
31. У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (пункт 4.9 вказаного Порядку № 22-1).
32. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
33. Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
34. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
35. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
36. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
37. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. 
43. З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
44. Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.
Суд враховує, що спірним питанням під час розгляду справи № 200/5836/24 від 16.04.2025 була відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у проведенні позивачу індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796. 
При цьому, вказана постанова не містить правової позиції щодо застосування строків звернення до суду з такими спорами, оскільки у касаційній інстанції переглядалось рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.11.2024 та постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 200/5836/24, якими у задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Крім того, доводи позивача про те, що судами першої та апеляційної інстанцій у справі №200/5836/24 повернуто позовну заяву або відмовлено у задоволені позову через порушення строків звернення до суду, тоді як Верховним судом виправлено допущену судами нижчих інстанцій помилку та прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено, не відповідають дійсності.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2024 року позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо непроведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14 та у розмірі 1,197, та як похідна вимога зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.03.2024 року - було залишено без розгляду. 
Ця ухвала набрала законної сили 22.11.2024 та не переглядалась в апеляційному або касаційному порядку. Отже, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у справі №200/5836/24 щодо застосування строків звернення до суду є необґрунтованим та судом до уваги не приймаються.
Доводи позивача щодо того, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався лише з отриманого листа-відповіді пенсійного органу від 10.11.2025, суд вважає незмістовними з наступних підстав.
Звернення до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати пенсії за віком з урахуванням проведення індексації та отримання від Головного управління Пенсійного фонду України листа від 10.11.2025 11330-11673/?-02/8-1200/25 на цю заяву, є датою, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо відновлення на його думку порушеного права, а не датою, з якої потрібно обраховувати початок перебігу строку звернення до суду з цим позовом.
Щодо посилання позивача на його перебування спочатку повномасштабного вторгнення на окупованій території, звідки зміг самостійно евакуюватися наприкінці 2022 року, суд враховує наступне. 
Матеріалами справи встановлено, що позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду за вимогами про оскарження дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії за період з 01 березня 2023 року по 17 травня 2025 року включно.
З огляду на доводи позивача про його евакуацію наприкінці 2022 року на територію, підконтрольну території України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що станом на 01.03.2023 ОСОБА_1 вже перебував на території України, тому посилання позивача на обставину перебування на окупованій території до кінця 2022 року, є необґрунтованим. 
Крім того, що посилаючись на обставини, пов`язані з бойовими діями, окупацією, вимушеним переміщенням, втратою зв`язку з місцем реєстрації та станом здоров`я внаслідок психологічного стресу, які на думку позивача, є об`єктивно непереборними та прямо перешкоджали своєчасному зверненню до суду з позовом, ОСОБА_1 не надає жодних належних доказів на підтвердження цих обставин, а тому до уваги судом не приймаються. 
Будь-яких інших доказів на підтвердження обставин неможливості позивача своєчасно звернутися до суду з цим позовом, позивачем суду не надано.
За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування частини першої статті 121 КАС України, уперше сформульованою у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19, “правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки”.
Тому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Суд зауважує, що у численній практиці Верховного Суду неодноразово, зокрема, у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі № 826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.
У зв`язку з викладеним, вказані в заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними, оскільки такі обставини не можна вважати об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про повернення позову в частині позовних за період з 1 березня 2023 року по 17 травня 2025 року. 
Отже, процесуальне питання судом першої інстанції вирішено правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.
Керуючись ст. ст. 122, 123, 161, 240, 241, 250, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу Єпіфанова Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2025 року у справі № 360/2214/25 за позовом Єпіфанова Ярослава Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 28 січня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв